Справа № 712/13268/25
Провадження № 3-зв/712/1/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючий суддя  Кончина О.І. 
секретар   Дремлюк А.В.
за участю:
захисника  Білоуса Ю.Ю. (приймав участь дистанційно, в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про відвід судді Соснівського районного суду м. Черкаси Гоменюк О.Ю. при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (справа № 712/13268/25),

ВСТАНОВИВ:
В порядку автоматичного розподілу справ судді Кончиній О.І., надійшла заява про відвід судді Соснівського районного суду м. Черкаси Гоменюк О.Ю. 
Заява про відвід вмотивована тим, що на думку заявника, наявні обґрунтовані підстави, які викликають сумнів у неупередженості судді Гоменюк О.І., оскільки нею, порушується право на захист, було приховано ключовий доказ, а саме, комісійний експертний висновок розміщений всередині технічного документа «Фіксація автоматизованого розподілу справ» від 29.09.2025, а не у системі «Електронний суд», в наслідок чого його захисник, не зміг ознайомитися з доказом. Вважає, що суддя що не забезпечила рівність сторін у доступі до матеріалів справи.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.
Враховуючи приписи ст. 81 КПК України, якими не передбачено обов`язкової участі учасників судового провадження при розгляді заяви про відвід судді, суд здійснює розгляд поданої заяви за наявного складу учасників справи та за наявними матеріалами.
Дослідивши заяву про відвід судді, заслухавши захисника, суд приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Положеннями КУпАП питання відводів або самовідводів судді у справі про адміністративне правопорушення не врегульоване.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на віднесення справ про адміністративні правопорушення до кримінальної сфери судочинства.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме норми КПК України.
Частиною 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Частиною 1 ст. 75 КПК України визначено обставини, що можуть бути підставами для відводу судді в кримінальному провадженні, зокрема суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».
Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.
Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).
Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).
Окрім того, згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справ «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України» зазначив, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.
Разом з тим, відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
Положенням статті 126 Конституції України дано офіційне тлумачення у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. N 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу).
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні і підкоряються лише закону. Органи та посадові особи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, громадяни та їх об`єднання, а також юридичні особи зобов`язані поважати незалежність суддів і не посягати на неї. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдати шкоди їх авторитету чи вплинути на неупередженість суду забороняється і тягне передбачену законом відповідальність. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.
Оцінивши наведені ОСОБА_1 підстави для відводу судді Соснівського районного суду м. Черкаси Гоменюк О.Ю., суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді за відсутності доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи.
Як встановлено в судовому засіданні, висновок експертизи був приєднаний до системи «Електронний суд», однак у зв`язку з технічною помилкою, документ знаходився в середині технічного документа «Фіксація автоматизованого розподілу справ».
У подальшому захиснику було надано можливість ознайомитися з вказаним документом, отже  право на захист не було порушено.
З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про відвід судді Соснівського районного суду м. Черкаси Гоменюк О.Ю. задоволенню не підлягає, оскільки не має підстав вважати про заінтересованість судді у розгляді справи про адміністративне правопорушення або наявність сумнівів в об`єктивності, незалежності та упередженості судді.
Керуючись ст.ст. 1, 2 КУпАП, ст. ст. 75, 80 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді Соснівського районного суду м. Черкаси Гоменюк О.Ю. при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (справа № 712/13268/25) - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови оголошений 29.05.2026 о 12:00 годин

Головуючий       О.І.Кончина