Справа № 644/6218/26 
Провадження № 3/644/1489/26 
08 червня 2026 р. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року
Суддя Індустріального районного м. Харкова – Саркісян О.А., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,
У С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №138521 від 10.05.2026, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 10.05.2026 приблизно о 14-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що не спричинило тілесних ушкоджень, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: штовхав, давав ляпаса по обличчю, ображав, принижував, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 винним себе у скоєному не визнав, зазначив, що ОСОБА_2 вчинила сварку, висловлювала образи на його адресу.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 17 статті 1 вказаного Закону передбачено, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема фізичного та психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода фізичному та психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Отже, сама по собі сварка не формує собою домашнє насильство та утворює склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли така сварка спрямована на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №138521 від 10.05.2026, 10.05.2026 приблизно о 14-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що не спричинило тілесних ушкоджень, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: штовхав, давав ляпаса по обличчю, ображав, принижував, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Водночас, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, та надані на підтвердження цих обставин письмові докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема заява ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_2 , відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки не свідчать про можливість завдання внаслідок цього шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. 
За вказаних обставин вважати, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 підстав не має.
Відтак, конфлікт, який стався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно  ОСОБА_1  у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.А. Саркісян