УХВАЛА

28 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №420/15713/24
адміністративне провадження № К/990/15836/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М. В., Желєзного І.В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року
у справі № 420/15713/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту в порядку ст.382 КАС України задоволено.
Визнано, що Військовою частиною НОМЕР_1 не подано у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2024 року по справі №420/15713/24, без поважних причин.
Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2024 року по справі №420/15713/24.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2024 року по справі №420/15713/24 протягом шістдесяти днів з дня отримання копії ухвали.
Накладено на командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , штраф в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок).
Стягнуто з командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину штрафу у розмірі 30280,00 (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).
Стягнуто з командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 до Державного бюджету України половину суми штрафу у розмірі 30280,00 (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).
14 листопада 2025 року на зазначену ухвалу Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту задоволено.
На зазначену ухвалу суду Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.
Надано військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.
Як зазначив суд апеляційної інстанції, оскаржуване рішення розглянуто судом першої інстанції 17 вересня 2025 року, тоді як апеляційна скарга подана 14 листопада 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Отже, враховуючи, що заявником пропущено строк на апеляційне оскарження судового рішення, заява про поновлення строку відсутня, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без руху із наданням заявнику строку для подачі заяви із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Розглянувши вищезазначене клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги. Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів не вбачала підстав для задоволення клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Згідно довідки про доставку електронного листа, 03 грудня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 отримано копію ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху. У встановлений термін вказані в ухвалі недоліки не усунуті.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року відмовлено військовій частині НОМЕР_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року.
У касаційній скарзі скаржник зазначає про те, що юридична служба військової частини НОМЕР_1 перебуває в районі активних бойових дій, зазнає регулярних артилерійських та авіаційних обстрілів ворогом, та має перебої з доступом до мережі інтернет.
Щодо посилання скаржника на перебування військової частини в районі активних бойових дій (ракетних обстрілів, обмеженість Інтернету, перебоїв зв`язку), то питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з зазначених причин вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт перебування військової частини в районі активних бойових дій не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках. 
Так скаржником не підтверджено належними доказами щодо відсутності працівників на робочому місці у період з 17 вересня 2025 року, об`єктивної неможливості подати апеляційну скаргу у зв`язку з залученням всіх працівників до безпосередньої участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони тощо. 
Крім того, ракетні обстріли, відсутність світла, обмеженість Інтернету, перебої зв`язку не можуть бути поважними причинами для поновлення строку звернення до суду, оскільки такі обставини не мають постійного та довготривалого характеру, та не доводять фактичну неможливості подання скаржником касаційної скарги протягом встановленого процесуальним законом строку. 
Водночас, надані до касаційної скарги копія рапорта від 27 жовтня 2025 року та витягу з журналу бойових дій від 29 жовтня 2025 року засвідчують події та обставини, які мали місце після спливу процесуального визначеного строку на апеляційне оскарження ухвали від 17 вересня 2025 року.
Отже, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року.
Керуючись статтями 13, 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у справі № 420/15713/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту.
Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді М. В. Білак

І. В. Желєзний