УХВАЛА

22 червня 2026 року
м. Київ

справа № 953/4823/21
провадження № 61-6767ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 березня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Межева Інна Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання домоволодіння спільною сумісною частковою власністю, визнання частки у спільному домоволодінні,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнень, просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з  ОСОБА_3 , визнати домоволодіння по АДРЕСА_1 спільною частковою власністю, виділити частку та визнати за нею право власності на частку у спільному будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відповідно до вартості здійснених нею особисто поліпшень та прибудови до будинку.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 31 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу скасовано та ухвалено нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволено. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як чоловіка та жінки однією сім`єю з 16 жовтня 2009 року по 29 вересня 2020 року.
Рішення суду в іншій частині змінено виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
15 травня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 березня 2026 року в указаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року та постановиХарківського апеляційного суду  від 31 березня 2026 року. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: уточнення підстав касаційного оскарження, зазначення ціни позову та сплати судового збору з урахуванням ціни позову. 
19 червня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано уточнену редакцію касаційної скарги та квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 200,00 грн. 
Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги заявницею не усунуто в повному обсязі, оскільки не надано відомостей, які підтверджують вартість майна на день подання позовної заяви, що унеможливлює перевірку правильності сплати судового збору. 
При цьому ОСОБА_1 зазначено про те, що суму судового збору їй вирахував Харківський апеляційний суд в ухвалі від 19 лютого 2025 року при зверненні з апеляційною скаргою.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявницею оскаржуються судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови у визнання домоволодіння сумісною частковою власністю та у визнанні частки у спільному домоволодінні. 

У пункті 9 частини першої статті 176 ЦПК Українизазначено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
В оскаржених судових рішеннях, касаційній скарзі та доданих до неї матеріалах відсутні відомості про вартість спірного об'єкту нерухомості (домоволодіння) на момент подання позову. Оскаржуване рішення апеляційного суду містить посилання на те, що згідно звіту про оцінку будинку  АДРЕСА_1 від 01жовтня 2021 року, виконаною ТОВ «Харківська інвестеційна агенція нерухомості», ринкова вартість об`єкту на дату оцінки без урахування ПДВ становить 928 140,00 грн, вартість поліпшення на загальну суму - 56 536,00 грн, вартість об'єкта літ. «В» складає 216 620,00грн. 
Проте, зазначене не підтверджує ціну позову саме на момент подання позову - березень 2021 року, оскільки звіт зроблено після подання позовної заяви. 
Посилання на ухвалу Харківського апеляційного суду не можна прийняти до уваги, оскільки в указаній ухвалі суду визначено розмір судового збору за подання вимог немайнового характеру, що не відповідає заявленим ОСОБА_1 вимогам у даній справі. 
Крім того, відповідно до вимог до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги розраховується з суми, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з суми сплаченої позивачем при зверненні до суду із позовом та суми сплаченої в суді апеляційної інстанції.
Отже недоліки, визначені ухвалою суду від 22 травня 2026 року не усунуто у повному обсязі.  
Викладені обставини унеможливлюють відкриття касаційного провадження за даною касаційною скаргою та зумовлюють такі процесуальні наслідки, як повернення касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Межева Інна Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання домоволодіння спільною сумісною частковою власністю, визнання частки у спільному домоволодінні вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров