ЄУН 387/1997/25
Номер провадження по справі 2/387/318/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
УСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 24.12.2025 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі67230,00 грн, за договором №940557822 укладеного 02.09.2024.
Позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» обґрунтовані тим, що 02.09.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 940557822, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у загальному розмірі 27 000,00 грн. Згідно з умовами договору кредитодавцем було надано перший транш у сумі 10 000,00 грн, а договір підписано електронним підписом позичальника.
Крім того, 02.09.2024 між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору №940557822 від 02.09.2024, відповідно до якої позичальнику надано другий транш у сумі 17 000,00 гривень.
Надалі, 05.11.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/7. У подальшому, 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 940557822 від 02.09.2024.
Позивач зазначає, що внаслідок послідовного відступлення права вимоги за вказаними договорами факторингу право вимоги за кредитним договором № 940557822 від 02.09.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс», у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 67 230,00 гривень.
За твердженням позивача, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 940557822 від 02.09.2024 становить 67 230,00 гривень.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. 
Відповідач в судове засідання не з`явився. При цьому суд зазначає, що про дату, час і місце судового засідання останній повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення ухвали суду за місцем реєстрації, якою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». За наведеного, ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.8 ст.128, ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається врученою. Крім того судом опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України». 
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно зі ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Процесуальні дії суду
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2026 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 02.09.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 940557822, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у формі кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 27 000 грн 00 коп. строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором.
Згідно із заявою на отримання грошових коштів у кредит від 02.09.2024, паспортом споживчого кредиту, Правилами надання коштів у кредит ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та текстом кредитного договору, відповідач пройшла процедуру реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, заповнила анкету-заяву, зазначила персональні дані, номер мобільного телефону та банківської картки, ознайомилася з умовами кредитування та підтвердила прийняття умов договору.
Відповідно до довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», договір № 940557822 від 02.09.2024 був підписаний відповідачем 02.09.2024 о 21 год. 00 хв. 24 сек. шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором НХАN-5637, який був направлений на номер телефону відповідача та введений останньою в особистому кабінеті.
Крім того, 02.09.2024 між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої позичальнику надано додатковий транш у розмірі 17 000 грн 00 коп., унаслідок чого загальна сума кредитного ліміту становила 27 000 грн 00 коп.
На підтвердження факту надання кредитних коштів позивачем надано платіжні доручення від 02.09.2024, з яких убачається, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить відповідачу, грошові кошти у сумі 10 000 грн 00 коп. та 17 000 грн 00 коп., тобто загалом 27 000 грн 00 коп.
Також факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 28.01.2026 № 20.1.0.0.0/7-260126/119015-БТ, згідно з яким на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_2 та на вказаний картковий рахунок 02.09.2024 були зараховані грошові кошти у розмірі 10 000 грн 00 коп. та 17 000 грн 00 коп.
Отже, досліджені судом письмові докази в їх сукупності підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору та належного виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів у загальному розмірі 27 000 грн 00 коп.
Судом також встановлено, що 05.11.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/7, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив фактору права грошової вимоги до боржників, визначених у відповідних реєстрах прав вимоги.
Згідно з витягом із реєстру прав вимоги від 05.11.2024 до договору факторингу № МВ-ТП/7 право вимоги за кредитним договором № 940557822 від 02.09.2024 було передано ТОВ «Таліон Плюс».
У подальшому, 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01, а згідно з витягом із реєстру прав вимоги № 1 від 28.05.2025 право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Надалі, 16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, перелік яких визначений у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 940557822 від 02.09.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», а загальний розмір заборгованості відповідача визначений у сумі 80 730 грн 00 коп.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем також надано розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку за кредитним договором, з яких убачається, що станом на дату відступлення права вимоги за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 80 730 грн 00 коп., яка складається із: 27 000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 40 230 грн 00 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом та 13 500 грн 00 коп. – штрафні санкції (пеня, штраф).
Доказів погашення заборгованості, повного чи часткового виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором або доказів спростування наведеного розрахунку матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів суду не надано.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.ч. 3, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення електронної форми або вчинення дій, які вважаються прийняттям пропозиції укласти договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено відповідну пропозицію.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронного правочину є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом абзацу другого ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, та якщо він підписаний стороною (сторонами).
Отже, кредитний договір, укладений шляхом заповнення відповідачем електронної форми на сайті кредитодавця та підписаний одноразовим ідентифікатором, є таким, що укладений у письмовій формі та породжує для сторін відповідні цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Відповідно до ст. 634 ЦК України кредитний договір, укладений шляхом приєднання до умов, визначених кредитодавцем у стандартній формі, є договором приєднання.
За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. З урахуванням положень ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ч. 2 ст. 639 ЦК України електронний кредитний договір, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, є таким, що укладений у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а розмір і порядок їх сплати встановлюються договором.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була ініціатором укладання кредитного договору, звернувся до ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога», зазначив бажаний розмір споживчого кредиту, надав необхідні для укладання договору особисті дані, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані .
Договір про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, уклавши його відповідно до вимог закону.
Із наданого позивачем суду розрахунку вбачається повне неповернення відповідачем отриманих кредитних коштів у строки визначені електронним кредитним договором, тому суд уважає, що підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом на користь позивача (нового кредитора за договором відступлення права вимоги). Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні.
Крім того, враховуючи факт, що ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» укладено договір факторингу №МВ-ТП/7 від 05.11.2024. 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №28/0525-01. 16.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №16/07/25-Е, то таке відступлення відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 512 та статті 513 Цивільного кодексу України.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з такого.
Із наданих позивачем доказів убачається, що до матеріалів справи долучено два розрахунки заборгованості, складені ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», які містять різний розмір нарахованих процентів за користування кредитом.
При цьому судом встановлено, що 02.09.2024 між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 940557822, відповідно до якої відповідачу надано додатковий транш у сумі 17 000 грн 00 коп., а загальна сума кредиту становила 27 000 грн 00 коп.
Умовами кредитного договору та додаткової угоди передбачено, що базова процентна ставка за користування кредитом становить 365 % річних, що еквівалентно 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Водночас правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються, зокрема, Законом України «Про споживче кредитування».
Крім того, суд бере до уваги, що позивачем заявлено до стягнення 13 500 грн штрафних санкцій (пені та штрафів), які були нараховані за прострочення виконання зобов`язань.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки кредитний договір між сторонами укладено 02.09.2024, тобто під час дії воєнного стану в Україні, нараховані позивачем штрафні санкції у сумі 13 500 грн 00 коп. не підлягають стягненню з відповідача.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 13500 грн 00 коп. є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Суд також критично оцінює наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахованих процентів, оскільки він не містить зрозумілого та детального порядку їх обчислення, а наявні в матеріалах справи розрахунки містять різні суми процентів, що виключає можливість безумовного прийняття їх судом як належного та достатнього доказу розміру заборгованості.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 940557822 від 02.09.2024 кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 10 000 грн строком на 30 днів.
Відповідно до п. 1.2 договору базова процентна ставка за користування кредитом становить 365 % річних, що еквівалентно 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 1.4 та п. 1.5 додаткової угоди від 02.09.2024 після надання додаткового траншу у розмірі 17 000 грн проценти нараховуються на всю суму кредиту, яка становить 27 000 грн, за ставкою 1 % на день до закінчення строку кредитування за договором.
Вирішуючи спір щодо розміру заборгованості за процентами, суд виходить із такого.
Разом із тим, із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» вбачається, що у розділі «Вчинення дій з метою продовження Дисконтного періоду» відсутні будь-які відомості про вчинення відповідачем дій щодо продовження строку кредитування, а відповідна таблиця не містить жодних записів щодо дати оплати нарахованих процентів, кількості днів продовження кредитування чи нової кінцевої дати повернення кредиту.
Доказів укладення сторонами додаткових угод про зміну строку кредитування, здійснення відповідачем платежів для продовження строку користування кредитом або вчинення інших дій, спрямованих на пролонгацію договору, матеріали справи не містять.
Отже, суд приходить до висновку, що строк кредитування за договором не продовжувався, а тому кредитодавець мав право нараховувати договірні проценти лише протягом погодженого сторонами строку кредитування – 30 календарних днів.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а надалі права кредитодавця підлягають захисту за правилами статті 625 ЦК України.
При цьому позивачем не заявлено вимог про стягнення інфляційних втрат чи трьох відсотків річних відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за договором про споживчий кредит загальний розмір процентної ставки не може перевищувати одного відсотка за кожний день користування кредитом.
Таким чином, сторони погодили саме той розмір процентної ставки, який відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», а тому проценти можуть бути нараховані лише у межах строку кредитування, визначеного договором та додатковою угодою.
Оскільки додатковий транш був наданий того ж дня – 02.09.2024, а умовами додаткової угоди передбачено нарахування процентів на всю суму кредиту 27 000 грн, розмір процентів становить: 27 000 грн ? 1 % ? 30 днів = 8 100 гривень.
Тому суд приходить до висновку, що належним та допустимим доказом розміру заборгованості є: 27 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 8 100 грн – проценти за користування кредитом. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 27 000 грн + 8 100 грн = 35 100 гривень.
Отже вимоги про стягнення: 40 230 грн процентів – задоволенню не підлягають, оскільки такі проценти нараховані поза межами погодженого сторонами строку кредитування та за відсутності доказів продовження строку дії договору; 13 500 грн штрафних санкцій – не підлягають задоволенню з огляду на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким у період дії воєнного стану позичальника звільнено від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), а нарахована неустойка підлягає списанню.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду № 25771125232 до нього, акт приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2025 на загальну суму 7 000 грн 00 коп., ордер адвоката, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреність.
Згідно з актом приймання-передачі до складу витрат на професійну правничу допомогу включено: складання позовної заяви – 5 000 грн, вивчення матеріалів справи – 1 000 грн, підготовку адвокатського запиту – 500 грн та підготовку клопотання щодо отримання інформації – 500 гривекнь.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторони.
Суд враховує, що підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів та підготовка клопотання про отримання такої інформації фактично є діями, спрямованими на збирання доказів для підготовки та подання позовної заяви, а тому не становлять самостійних видів правничої допомоги та охоплюються послугами зі складання позовної заяви і підготовки матеріалів до суду.
Враховуючи наведене, суд не бере до уваги витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 000 грн, що складаються з вартості підготовки адвокатського запиту та підготовки клопотання про отримання інформації.
Таким чином, обґрунтованими та підтвердженими є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень.
Оскільки позов задоволено частково, а саме на 43,48 % від заявлених вимог, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 6 000 грн ? 43,48 % = 2 608 грн 70 коп.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 608 грн 70 коп.
Судом встановлено, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки із заявлених до стягнення 80 730 грн задоволенню підлягають вимоги у розмірі 35 100 грн, що становить 43,48 % від ціни позову.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією, наявною в матеріалах справи.
Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 2 422 грн 40 коп. ? 43,48 % = 1 053 грн 47 коп.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 053 грн 47 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 626, 629, 1048, 1054, 1077, 1078 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №940557822 від 02 вересня 2024 року у розмірі 35 100 (тридцять п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок, з яких: 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту; 8 100 (вісім тисяч сто) гривень 00 копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 608 (дві тисячі шістсот вісім) гривень 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1053 (одна тисяча п`ятдесят три) гривні 47 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» ( м.Київ, вул.Алматинська, будинок,8 офіс, 310 а, код ЄДРПОУ 42986956);
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І.П.