Справа № 585/2025/26 
Номер провадження 3/585/568/26 

П О С ТА Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м.Ромни
Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської Євтюшенкова В. І., 
розглянувши матеріали, які надійшли від Роменського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

 
в с т а н о в и в:

17 травня 2026 року о 23 год. 34 хв. в м. Ромни по вул. Коржівській, 73, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який має електродвигун потужністю 1 квт марки ХІАОМІ, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager 6820, проба позитивна 2,62 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений, що вбачається в відеозапису, долученого до матеріалів справи (а.с.7). Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення він відмовився (а.с.2).
В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи викладене, а також те, що обов`язкова присутність особи під час розгляду справи даної категорії не обов`язкова (ч.2 ст. 268 КУпАП), суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності правопорушника, який обізнаний про наявність в суді відносно нього адміністративного матеріалу, але до суду не з`явився.
Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини у їх сукупності, суддя встановив наступні обставини справи. 
Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Постановою Верховного Суду по справі № 127/5920/22 від 15.03.2023 року, зазначено що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея, тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Окрім того, відповідно до Закону України №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину. 
Тобто, електросамокат відповідно до Закону України № 2956-IX є легким персональним електричним транспортним засобом, а відтак особа, яка ним керувала, підлягає адміністративній відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення. 
Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України, підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час розгляду справи, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 668680 від 18.05.2026, в якому викладена суть адміністративного правопорушення та який складений у відповідності до вимог КУпАП (а.с.2), 
-результатом тестування з газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат 2,62 проміле (а.с.3) та Актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);
-відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7).
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно довідки ст. інспектора САП Роменського РВП ГУНП в Сумській області, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував (а.с.6).
У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом.
Постанова Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», втратила як рекомендаційне, так і правове значення через кардинальні зміни у законодавстві, яких не було під час узагальнення судової практики, яке проводилося більше 17 років тому. 
Стаття 30 КУпАП із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 1251-ІХ від 16.02.2021 року, не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія.
Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП з позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп., доказів про звільнення від сплати судового розгляду він суду не надав.
На думку суду, саме такий вид стягнення буде достатньою і необхідною мірою відповідальності для запобігання вчиненню нових правопорушень.
Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 221, 283-284, 287-291, 298-299 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Про виконання постанови в частині вилучення посвідчення водія Роменському РВП ГУНП в Сумській області повідомити суд у місячний термін з моменту отримання постанови.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ       В.І.Євтюшенкова