ПОСТАНОВА
29 червня 2026 року
м. Київ
справа № 1-20/10
провадження № 51-1943ск26
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2026 року,
встановила:
Марганецький міський суд Дніпропетровської області вироком від 26 березня
2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року, засудив ОСОБА_2 за:
- ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна;
- ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2008 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно визначив ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.
Постановою судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 травня
2026 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень залишено без розгляду та відмовлено увитребовуванні справи за його касаційною скаргою на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 11 червня 2026 року повернув клопотання засудженого ОСОБА_2 про поновлення йому строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року. Роз`яснив засудженому ОСОБА_2 право звернутись з таким клопотанням до Марганецького міського суду Дніпропетровської області.
ОСОБА_2 , не погоджуючись із постановленим судом апеляційної інстанції рішенням, звернуся до Суду із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у витребовуванні справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити з огляду на таке.
У відповідності до ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 року) справа не витребовується, якщо касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1
ст. 398 цього Кодексу. Про прийняте рішення суддя виносить мотивовану постанову, копія якої надсилається прокуророві чи особі, яка подала скаргу. Відмова у витребовуванні справи не перешкоджає витребовуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, визначеного статтею 386 цього Кодексу, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребовуванні справи. 
За частиною 2 статті 383 КПК України (1960 року) у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).
Із поданої касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що Дніпровський апеляційний суд 11 червня 2026 року повернув засудженому ОСОБА_2 його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року та роз`яснив право звернення з таким клопотанням до суду, який розглядав справу - Марганецького міського суду Дніпропетровської області.
Оскільки ухвала Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2026 року не перешкоджає подальшому провадженню по справі, відповідно до вимог ч. 2
ст. 383 КПК України (1960 року) не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Керуючись ст. 388 КПК України (1960 року), п. 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017, суддя 
постановила:
відмовити ОСОБА_2 увитребовуванні справи за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2026 року.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя   ОСОБА_1