Провадження № 2/641/1878/2026 	Справа № 641/1286/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 червня 2026 року         м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі: 
головуючого судді – Чайка І.В., 
за участю секретаря судового засідання – Шумейко С.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/1286/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Крижановський М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 109 325,27 грн. з, яких: 60 079,84 грн. - безпідставно списані грошові кошти; 8 468,79 грн. - сума 3% річних; 40 776,64 грн. - сума інфляційних втрат, а також судові витрати.
В обґрунтування позову зазначив, що у травні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №б/н від 17 серпня 2018 року у розмірі 119 520,87 грн та судовий збір. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2021 по справі №641/4123/21 позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 119520,87 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 17 серпня 2018 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп., всього 121 790 (сто двадцять одну тисячу сімсот дев`яносто) грн. 87 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.12.2025 по справі №641/4123/21, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крижановського Миколи Валентиновича – задоволено. Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року – скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у справі №641/4123/21, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що нарахування ОСОБА_1 відсотків та комісії, є безпідставними. Враховуючи обставини, які були встановлені під час розгляду справи №641/4123/21 та відмови у задоволенні позовних Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з тих підстав, що нарахування відсотків та комісії є безпідставним, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» безпідставно списало з рахунку ОСОБА_1 кошти у загальному розмірі 60 079,84 грн. Позивач намагався в досудовому порядку врегулювати дане питання шляхом звернення до відповідача з претензією щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів від 21.01.2026. На зазначену претензію відповідачем було надано відповідь від 26.01.2026 №20.1.0.0.0/7- 260122/21693, якою повідомлено, що підстави для компенсації коштів з боку Банку відсутні. Таким чином, відповідач відмовився врегулювати питання щодо повернення безпідставно отриманих коштів в досудовому порядку. Також, враховуючи, що безпідставне отримання (списання) відповідачем грошових коштів є протиправним, днем виникнення права нараховувати згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних є день такого списання. Оскільки, останнє безпідставне сипання відбулося 01.06.2021, то позивач вважав за доцільне розраховувати 3% річних та інфляційних втрат з наступного дня, а саме 02.06.2021. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення безпідставно отриманих коштів позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 18.02.2026 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
03.04.2026 представником відповідача через систему Електронний суд подано відзив на позов, в якому представник просила визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновити зазначений строк. У відзиві на позов зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги позивача, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що позивач ОСОБА_1 тривалий час є клієнтом відповідача АТ КБ «ПриватБанк» та отримує відповідні фінансові послуги. Однак, враховуючи неналежне виконання позивачем грошового зобов`язання рішенням суду було задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором. В подальшому зазначене рішення суду було скасовано судом апеляційної інстанції та у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Позивач обґрунтовує свої вимоги Постановою Харківського апеляційного суду від 16.12.2025 року у справі № 641/4123/21, якою АТ КБ “ПриватБанк” було відмовлено у стягненні відсотків та комісій. Проте, сама по собі відмова у стягненні нарахованих сум не означає автоматичного виникнення «безпідставного збагачення» з боку Банку. Так, згідно з наданою Позивачем банківською випискою, він фактично отримав від Банку та використав грошові кошти (тіло кредиту). Всі кошти, які Позивач називає «безпідставно набутими» фактично були спрямовані на погашення тіла кредиту (вбачається з виписки по рахунку), яке позивач реально отримав та користувався ним. Наголосила, що Банк не може вважатися таким, що збагатився за рахунок позивача, якщо загальна сума повернутих Позивачем грошових коштів є меншою за суму фактично виданих. Повернення власного майна (тіла кредиту) Банком не створює об`єкта збагачення у розумінні ст. 1212 ЦК України. Крім цього, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахувань відповідно до ст. 625 ЦК України вважала безпідставними. Стосовно розміру витрат на правову допомогу зазначеному позивачем зазначила, що він є неспівмірним та завищеним.
16.04.2026 представником позивача через систему Електронний суд подано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що доводи представника відповідача, викладені у відзиві є необґрунтованими та такими, що спростовуються доводами, викладеними у позові та у відповіді на відзив, а також наданими доказами.
01.05.2026 представником відповідача через систему Електронний суд подані заперечення на відповідь на відзив, в якій зазначила, що доводи позивача, викладені у відповіді на відзив є безпідставними, та такими, що суперечать фактичним обставинам справ на нормам матеріального права. Представник позивача у своїй відповіді стверджував, що Банк безпідставно списав кошти та досі не відновив порушені права, ігноруючи при цьому висновки, викладені у постанові Харківського апеляційного суду від 16.12.2025 р. по справі № 641/4123/21. Наголосила, що Банк діє у суворій відповідності до вимог чинного законодавства та судових рішень. Станом на дату подання цих заперечень, Банком було проведено повний перерахунок заборгованості клієнта відповідно до вищевказаної постанови Харківського апеляційного суду. Цей факт є об`єктивно доведеним і не потребує додаткових пояснень, оскільки підтверджується виписками по рахунку, а також довідкою про відсутність заборгованості. Згідно з даними виписок за січень 2026 року: 14.01.2026 року здійснено перерахунок коштів згідно з рішенням суду; 15.01.2026 року було здійснено дві транзакції на загальну суму, яка відповідає списаним раніше «незадоволеним сумам», з чітким призначенням платежу: «N-SMS СПИСАННЯ НЕЗАДОВОЛЕНИХ СУМ ЗГІДНО РІШЕННЯ СУДУ ПД_6501789». Вважала, що представник позивача своїми діями намагається ввести суд в оману, стверджуючи про наявність заборгованості Банку перед позивачем у розмірі 60079,84 грн, адже ці кошти фактично повернуті на рахунок клієнта. Вимоги про їх стягнення вдруге, вважала спробою безпідставного збагачення позивача за рахунок Банку. Враховуючи викладене, а також те, що Банк уже виконав свої зобов`язання щодо перерахунку сум, які були визнані судом як такі, що підлягають поверненню, вважала позовні вимоги позивача ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи мітиться заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Судом встановлено, що 17.08.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору у травні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №б/н від 17 серпня 2018 року у розмірі 119 520,87 грн та судовий збір.
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2021 по справі №641/4123/21 позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 119520,87 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 17 серпня 2018 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп., всього 121 790 (сто двадцять одну тисячу сімсот дев`яносто) грн. 87 коп.
Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.
Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16.12.2025 по справі №641/4123/21, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крижановського Миколи Валентиновича – задоволено. Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року – скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у справі №641/4123/21, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що нарахування ОСОБА_1 відсотків та комісії, є безпідставними.
Враховуючи, що постановою суду апеляційної інстанції було визнано безпідставним нарахування та списання відсотків та комісій, позивач вважає, що відповідачем було безпідставно отримано грошові кошти, у зв`язку з чим він звернувся до відповідача з претензією від 21.01.2026 року про повернення безпідставно набутих коштів.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 26.01.2026 №20.1.0.0.0/7- 260122/21693, наданої ОСОБА_1 , останнього повідомлено, що підстави для компенсації коштів з боку Банку відсутні. 
Представником відповідача у письмових запереченнях зазначено, що відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» у відповідності до постанови Харківського апеляційного суду від 16.12.2025 року по справі № 641/4123/21 було проведено повний перерахунок заборгованості клієнта та на підтвердження цього надано відповідні документи, а саме виписку по рахунку за період з 01.01.1999 – 28.04.2026 з якої вбачається, що 14.01.2026 року здійснено перерахунок коштів згідно з рішенням суду; 15.01.2026 року було здійснено дві транзакції на загальну суму, яка відповідає списаним раніше «незадоволеним сумам», з чітким призначенням платежу: «n-sms списання незадоволених сум згідно рішення суду пд_6501789», та довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 30.04.2026 відповідно до якої ОСОБА_1 станом на 30.04.2026 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».
Крім цього, Харківський апеляційний суд у постанові від 16.12.2025 року у справі № 641/4123/21 зробив висновок - «З виписки по картці наданої позивачем вбачається, що відповідач неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг у банку, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. Також банком здійснювалось автоматичне списання відсотків за використання кредитного ліміту. Матеріали справи свідчать, що з виписки по картці вбачається, що за період з 17.08.2018 року по 16.05.2021 року сума витрат складає 1 089 557,57 грн, сума зарахувань складає 968 807,01 грн, сума комісій 15 496,03 грн. Між тих відповідно до вказаної виписки впродовж користування карткою Банком нараховано та списано 105 696,95 грн відсотків, а тому вказана сума разом з комісією підлягає вирахуванню з вищевказаних витрат за картковим рахунком. Приймаючи до уваги, що позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом і їх погашення відбувалося за рахунок тіла кредиту, внаслідок чого тіло кредиту безпідставно збільшено банком на суму нарахованих відсотків.
З наданого Банком розрахунку вбачається, що відповідач виконав свої зобов`язання перед банком, повернувши у повному розмірі надані Банком кредитні кошти (а.с. 78-97)».
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, з досліджених судом доказів – постанови Харківського апеляційного суду від 16.12.2025 року у справі № 641/4123/21 та виписки, наданої банком судом встановлено відсутність взаємної заборгованості між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 за кредитним договором від 17.08.2018 року № б/н, а тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 60 079,84 грн. задоволенню не підлягають.
Крім цього, враховуючи те, що судом не встановлено підстав для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 60 079,84 грн. суд також не вбачає підстав для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а тому враховуючи відмову у задоволенні позову судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.
Повний текст рішення виготовлено 08.06.2026 року.

Суддя І.В.Чайка