Справа № 944/2880/25 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А 
Провадження № 22-ц/811/4523/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: прокурора Дмитришина І.М.,
представника Львівської обласної ради – Боровкова М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Львівської обласної ради та Яворівської окружної прокуратури Львівської області на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року у справі за позовом Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Яворівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛТП «Галсільліс» про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року керівник Яворівської окружної прокуратури Львівської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської обласної ради з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісами №02/16-4 від 26 лютого 2016 року, укладений між Яворівським ДЛГП ЛТП "Галсільліс" та ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повернути лісову ділянку власнику - Львівській обласній раді.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі – задоволено.
Провадження у цивільній справі за позовом Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Яворівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛТП «Галсільліс» про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Роз`яснено учасникам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року оскаржили Львівська обласна рада та Яворівська окружна прокуратура Львівської області.
В апеляційній скарзі Львівська обласна рада покликається на те, що висновки суду про відсутність предмета спору є помилковими, оскільки відповідач систематично не виконує істотних умов договору.
Відповідач неодноразово завдавав шкоди інтересам територіальної громади, оскільки остання систематично недотримувала кошти за використання лісової ділянки, відтак була позбавлена можливості раціонально використовувати їх для реалізації актуальних потреб на момент існування заборгованості.
Просить ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі Яворівська окружна прокуратура Львівської області покликається на те, що позовні вимоги не стосуються питання про стягнення наявної у ОСОБА_1 заборгованості, а заявлено вимогу про розірвання договору та повернення земельної ділянки. 
Внесення лісокористувачем плати за довгострокове тимчасове користування лісами в розмірі та порядку, визначеному договором, є істотною умовою договору, обов`язковою до виконання сторонами, наслідком порушення якої є розірвання договору.
Суд першої інстанції помилково ототожнив сплату відповідачем заборгованості з відсутністю предмета спору.
Просить ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
12 травня на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що він перебуває у відрядженні в м.Дніпро в строк з 12 травня 2026 року до 17 травня 2026 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи, що у ОСОБА_1  була можливість відповідно до ст. 360 ЦПК України подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу для наведення суду наявних у нього заперечень на доводи апеляційних скарг, однак він таким правом не скористався, а також була можливість забезпечити участь представника в судовому засіданні чи скористатись можливістю самостійної участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, та з огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Дмитришина І.М. та представника Львівської обласної ради – Боровкова М.Д. на підтримання доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Львівської обласної ради та Яворівської окружної прокуратури Львівської області підлягають до задоволення із наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд прийшов до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на те, що 12 грудня 2025 року ОСОБА_1 скерував на адресу суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки наявна заборгованість, що стала підставою для подання вказаного позову, ним оплачена повністю та просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Разом і тим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, від 13 січня 2022 року у справі № 644/1955/20.
Предметом спору в даній справі є розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами №02/16-4 від 26 лютого 2016 року, укладений між Яворівським ДЛГП ЛТП "Галсільліс" та ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повернути лісову ділянку власнику - Львівській обласній раді.
Закриття провадження за п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмета спору) можливе лише тоді, коли спірні правовідносини повністю припинилися і між сторонами не залишилося неврегульованих питань.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, дійшла висновку, що прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/391/23 зазначено про те, що сплата орендарем заборгованості з орендної плати має правове значення, якщо до моменту сплати заборгованості орендодавець звернувся з позовом про стягнення такої заборгованості. Водночас подальше погашення заборгованості - невчасно сплаченої орендної плати не спростовує факт несплати орендарем орендної плати та не впливає на можливість пред`явлення і задоволення судом позову про розірвання договору. Отже, той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору (п.100-101).
Указуючи про відсутність предмету спору через сплату заборгованості ОСОБА_1 , суд першої інстанції залишив поза увагою, що Яворівська окружна прокуратура Львівської області звертаючись до суду із позовом в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, не просила суд стягнути наявну заборгованість  ОСОБА_1 на користь Яворівського ДЛГП ЛГП „Галсільліс”, а зверталася до суду саме із вимогами пророзірвання договору та повернення лісової ділянки її власнику – Львівській обласній раді.
Оскільки, предметом позову було розірвання договору та повернення спірної ділянки, а не стягнення заборгованості, висновок суду щодо закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору є передчасний та суперечить вимогам процесуального законодавства.
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що той факт, що на момент розгляду справи   ОСОБА_1  погасив заборгованість за орендною платою на користь Яворівського ДЛГП ЛГП „Галсільліс”, не впливає на право Львівської обласної ради вимагати розірвання договору.
Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та дійшов до передчасного та помилкового висновку про закриття провадження у справі, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу позивачки до суду.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За вказаних обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Львівської обласної ради та Яворівської окружної прокуратури Львівської області – задовольнити.
Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 22 травня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.