ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1394/24  Номер провадження 22-ц/814/250/26	Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвоката Тимошенка Дмитра Володимировича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 . 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій прохала встановити, що вона перебувала на утриманні онука військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 
В обгрунтування заявленої вимоги посилалася на те, що встановлення факта перебування на утриманні онука є необхідним для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України.

Адвокат Тимошенко Д.В., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу повернути до місцевого суду для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що висновки суду про існування спору про право не відповідають встановленим обставинам та сталій судовій практиці, на яку зроблено посилання. 

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Залишаючи без розгляду подану ОСОБА_1 заяву, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , дружиною ОСОБА_4 , існує спір про право, оскільки дружина загиблого військовослужбовця заперечує факт, про існування якого просить ухвалити рішення ОСОБА_1 з метою отримання виплат, передбачених законом, стверджуючи, що заявниця не могла та не перебувала на утриманні ОСОБА_4 , оскільки мала самостійний постійний дохід.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України керується висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23.
У вказаному судовому рішенні Верховний Суд виклав такі висновки.
«119. Враховуючи, що метою встановлення юридичного факту перебування особи на утриманні є отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, заінтересованою особою є орган, до якого має звернутись заявниця для набуття цього права - ІНФОРМАЦІЯ_2.
120. Також заінтересованими особами можуть бути інші особи, які також мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.
…
125. Аналізуючи у сукупності предмет та характер відносин щодо встановлення факту, що має юридичне значення для реалізації прав заявника, їх суб`єктний склад, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, окрім як в порядку цивільного судочинства.
…
129. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір - це суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний.
130. Спір має бути справжнім і серйозним, а не гіпотетичним; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; результат провадження повинен мати безпосереднє вирішальне значення для права, про яке йдеться, а лише слабкий зв`язок або віддалені наслідки не є достатніми для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Grzeda v. Poland», № 43572/18, § 257, від 15 березня 2022 року).
… 
132. Як зазначалось вище, суб`єктивні права не можуть бути об`єктом захисту в окремому провадженні, оскільки не можуть бути предметом судової діяльності матеріальні правовідносини. Матеріально-правовий спір в окремому провадженні не вирішується, а встановлюються факти та стани, що мають юридичне значення.
…
138. Однак на етапі встановлення юридичного факту перебування особи на утриманні публічно-правовий спір між позивачем та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення одноразової грошової допомоги, ще не виник. Заперечення суб`єкта владних повановажень про те, що факт не підтверджений належними доказами, самі собою не свічать про існування спору про право.
139. Публічно-правовий спір може виникнути (але не обов`язково) у тому випадку, якщо після встановлення судом факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця суб`єкт владних повноважень відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав, які не пов`язані з доведеністю факту утримання.
…
144. За такого правового регулювання можна зробити висновок, що в таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Саме для таких цілей чинним процесуальним законодавством (частина шоста статті 294, частина четверта статті 315 ЦПК України) передбачено, що факт перебування особи на утриманні може розглядатись у позовному провадженні у порядку цивільного судочинства.»
Як слідує з матеріалів справи, заінтересованою особою за заявою ОСОБА_1 є ОСОБА_2 – дружина загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , яка відповідно до нормативних актів, що регулюють відносини з виплат Державою одноразової допомоги (виплати) у зв?язку із загибеллю військовослужбовця, є особою, яка має право на таку виплату.
У суді першої інстанції ОСОБА_2 категорично заперечувала як сам факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її онука, так і її право на отримання одноразової допомоги (виплати) у зв?язку із загибеллю ОСОБА_4 , що свідчить про існування реального (не гіпотетичного) спору між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, тому слід визнати обгрунтованим висновок суду першої інстанції про неможливість поданої заяви в порядку окремого провадження.
Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, у доводах апеляційної скарги відсутні посилання на обставини, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тимошенка Дмитра Володимировича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 травня 2026 року.

Головуючий суддя       О.А. Лобов 

Судді         А.І. Дорош

В.М. Триголов