ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 р.	Справа № 440/2927/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2026, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/2927/24
за позовом Головного управління Національної поліції в Полтавській області 
до  ОСОБА_1    
про відшкодування вартості предметів однострою,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління Національної поліції в Полтавській області, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився, у розмірі 13230,66 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року закрито провадження у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції Головне управління Національної поліції в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 р. та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Цивільного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано наявність у спірних правовідносинах правонаступника.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.10.2025 у справі №552/5670/25 ОСОБА_1 оголошено померлим /https://reyestr.court.gov.ua/Review/130674872/.
Рішення суду набрало законної сили 03.02.2026.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.03.2026, Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Закриваючи провадження у справі № 440/2927/24, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а спірні правовідносини у справі № 440/2927/24 є особистими і відносно них правонаступництво недопустиме.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Згідно з ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що процесуальне правонаступництво необхідно розуміти як заміну або вибуття в адміністративній справі сторони чи третьої особи в разі переходу правового статусу від однієї особи до іншої (правонаступника).
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №440/2927/24 за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою - задоволено. Провадження у справі №440/2927/24 за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 440/2180/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.
Як встановлено з відомостей Єдиного реєстру судових рішень постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 440/2180/24 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 по справі № 440/2180/24 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314, про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області «По особовому складу» від 14.02.2024 № 74 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), а також про зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.02.2024 про звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), з урахуванням висновків суду. Прийнято нову постанову, якою в цій частині адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення /https://reyestr.court.gov.ua/Review/121872892/.
Враховуючи те, що ці відносини є особистими і відносно них правонаступництво недопустиме, а цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі № 440/2927/24.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 по справі № 440/2927/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено 04.05.2026 року