Дата документу 23.06.2026 Справа № 335/7656/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 335/7656/25 Головуючий у І інстанції: Макаров В.О.
Провадження № 22-ц/807/1123/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.,
суддів: Кочеткової І.В.,
Кухаря С.В.,
секретар: Пантюх Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Малишева Олександра Віталійовича на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлою,

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2025 року  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Малишева О.В. звернулася до суду з заявою про оголошення особи померлою заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України.
В обґрунтування заяви зазначено, що  ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , який з 13.06.2015 призваний на військову службу під час мобілізації.
З 06.11.2019 ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України на посаді водія 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону. 
17.09.2021 вибув до населеного пункту Каланчак Херсонської області для виконання службових (бойових) завдань.
ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойових завдань, пов`язаних із несенням військової служби щодо захисту Батьківщини та її територіальної цілісності, поблизу населеного пункту Каланчак Херсонської області військовослужбовець ОСОБА_4 зник безвісті.
Згодом стало відомо зі слів співслужбовців та місцевих мешканців, що 24.02.2022 ОСОБА_4 за наказом командира на закріпленому за ним вантажному автомобілі у складі автоколони, здійснював підвіз боєприпасів біля селища Каланчак Скадовського району Херсонської області. У цей час стався напад ворожого гвинтокрила на автоколону та автомобіль, яким керував ОСОБА_4 , вибухнув через потрапляння снаряда. ОСОБА_4 загинув на місці, а його тіло обгоріло. Співробітники Каланчацької селищної ради Херсонської області та місцеві мешканці, які прибули на місце події, впізнали ОСОБА_4 за характерними ознаками: золоті коронки на зубах, татуювання та браслет на руці.
Через інтенсивні бойові дії та стрімку окупацію евакуювати тіло ОСОБА_4 не було об`єктивної можливості, тому його поховали місцеві мешканці неподалік місця загибелі, про що за першої можливості повідомили його співслужбовців.
Позивач зазначала, що матеріалами відповідного службового розслідування встановлено, що під час виконання бойових завдань, а саме підвозу боєкомплекту в районі населеного пункту Каланчак Херсонської області, стався авіаційний наліт по колоні та пропав зв`язок із ОСОБА_4 . Фактів підтвердження перебування в полоні немає. Розшукові заходи провести не виявляється можливим, оскільки територія, на якій був авіаційний наліт по колоні, перебуває під контролем Збройних Сил Російської Федерації. ОСОБА_4 вважається таким, що не повернувся до пункту постійної дислокації (втрачено зв`язок) з 24.02.2022 .
29.05.2022 за фактом безвісного зникнення ОСОБА_4 розпочато кримінальне провадження, досудове розслідування у якому триває до цього часу.
20.07.2023 ОСОБА_4 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, оголошений у розшук, але станом на тепер підтвердження про перебування у полоні відсутнє, місцезнаходження залишається невстановленим.
У зв`язку з тим, що з дня безвісного зникнення ОСОБА_4 пройшло вже майже три з половиною роки і немає жодних відомостей про його перебування у полоні чи принаймні про те, що він вижив після описаних подій, які, навпаки, однозначно дають підстави вважати його загиблим, то заявник вважає за доцільне оголосити батька померлим. 
Оголошення його померлим породжує для неї юридичні наслідки, оскільки від цього залежить реалізація особистих немайнових і майнових прав та інтересів заявниці, а саме надасть можливість здійснити державну реєстрацію його смерті та отримати свідоцтво про смерть, перепоховати після звільнення тимчасово окупованої території та визначення місця його захоронення, відшкодувати завдану моральну шкоди у зв`язку з його загибеллю, та реалізувати права на спадкування тощо.
Посилаючись на означені обставини,  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Малишева О.В. просила суд 
оголосити померлим від ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Каланчак Скадовського району Херсонської області громадянина України ОСОБА_4 , у віці 50 років, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Бердянську Запорізької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , під час дії воєнного стану та проходження військової служби і безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішенням від 24 лютого 2026 року Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя в задоволенні заяви відмовив.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Малишева О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки за встановленими в цій справі обставинами територія, на якій 24.02.2022 у зв`язку з воєнними діями з надзвичайно великою вірогідністю відбулася загибель ОСОБА_4 , того самого дня була тимчасово окупована, то відлік строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України, можу бути здійснений з 24.02.2022.
Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Малишев О.В. – наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та задоволенні заяви.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавств. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника заявниці, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відмовляючи в задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що територія ймовірної загибелі ОСОБА_4 є тимчасово окупованою територією, тому встановлені обставини не дають законних підстав суду для висновку про можливість оголошення його померлим до спливу строку, визначеного реченням другим частини другої статті 46 ЦК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи та не заперечували учасники справи, що відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1312 від 18.06.2015, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», з 13.06.2015 призваний на військову службу при мобілізації (а.с. 20).
Згідно з Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 269 від 06.11.2019, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 224-РС від 06.11.2019, ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, призначено на посаду водія 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини, укладений контракт на 3 роки (а.с. 21).
Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 190 від 17.09.2021, військовослужбовців протитанкового артилерійського дивізіону військової частини, в тому числі ОСОБА_4 , визнано вважати такими, що станом на 17.09.2021 вибули в район населеного пункту Каланчак Херсонської області в підпорядкування командира оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для виконання службових (бойових) завдань. (а.с. 24).
Відповідно до сповіщення військової частини НОМЕР_1 № 2046 від 03.05.2023, старший механік-водій-гранатометник протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону, сержант ОСОБА_4 , 1971 р.н., відданий військовій присязі на вірність Українському народові, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність вибув у складі протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону в район бойового чергування для виконання бойових завдань. З 24.02.2022 втрачено зв`язок поблизу населеного пункту Каланчак, Херсонської області та вважається тимчасово безвісти зниклим до моменту з`ясування його місцезнаходження. (а.с. 25). 
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_1 , а її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 18)
Актом службового розслідування по факту зникнення безвісти військовослужбовців військової служби за контрактом: солдата ОСОБА_6 , водія 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону, сержанта ОСОБА_4 , старшого механіка – водія – гранатометника 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , підтверджено, що згідно з витягом із наказу № 190 від 17.09.2021 станом на 17.09.2021 сержант ОСОБА_4 вибув в район населеного пункту Каланчак Херсонської області в підпорядкування командира оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для виконання службових (бойових завдань). З пояснень начальника штаба – першого заступника командира протитанкового артилерійського дивізіону майора ОСОБА_7 та заступника командира протитанкового артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_8 стало відомо, що 24.02.2022 командир 3 протитанкової артилерійського дивізіону здійснив доповідь про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойових завдань, а саме підвозу боєкомплекту в районі населеного пункту Каланчак, Херсонської області стався авіаційний наліт по колоні та пропав зв`язок з військовослужбовцями протитанкового резерву № 3, а саме сержантом ОСОБА_4 та солдатом ОСОБА_6 . Станом на 12.05.2022 з 24.02.2022 до теперішнього часу зв`язку з сержантом ОСОБА_4 та солдатом ОСОБА_6 не має. Фактів підтвердження перебування в полоні або загибелі військовослужбовців немає. На зв`язок військовослужбовців не виходили. Розшукові заходи провести не виявляється можливим, оскільки територія, на якій був авіаційний наліт по колоні 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 перебуває під контролем Збройних Сил Російської Федерації. (а.с. 26-29).
Згідно з Витягом з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин, ОСОБА_4 значиться таким, що зник безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с. 39).
Відповідно до листа старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області підполковника поліції Сайко Наталії від 07.07.2025 та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що слідчі спеціалізованої групи з розшуку безвісті зниклих за особливих обставин Слідчого управління ГУНП в Херсонській області проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022082080000786, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Постановою від 28.05.2025, на підставі заяви та долучених до неї матеріалів, в порядку ч. 6 ст. 55 КПК України, у кримінальному провадженні № 12022082080000786 від 29.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнано потерпілою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вона набула права та обов`язки, передбачені ст. 56 та 57 КПК України. У цьому кримінальному провадженні проводяться заходи на встановлення місцезнаходження зниклого безвісті за особливих обставин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 35, 36).
З листа Управління з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин (Секретаріату Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісті за особливих обставин) від 17.04.2025 91897741) встановлено, що відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внесені до Реєстру. Дата набуття правового статусу особи, зниклої безвісті за особливих обставин, 20.07.2023. За інформацією Національної поліції України, слідчий відділ ГУНП в Херсонській області здійснюєть досудове розслідування в окремому провадженні за фактом зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення – частина перша статті 115 Кримінального кодексу України. Станом на сьогодні досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні триває. Проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії та інші заходи, спрямовані на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження та ухвалення в ньому рішення згідно з кримінальним процесуальним законодавством України. На цей час місцезнаходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , залишається невстановленим. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оголошено в розшук як зниклого безвісті, про що відповідні відомості внесені до обліку інформаційної підсистеми «Розшук» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України». На цей час поліція вживає заходів, спрямованих на отримання відомостей про долю зниклого, та перевіряє інформацію, яка може сприяти його розшуку. 
За інформацією державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», яке згідно з розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 17.03.2022 № 228-р «Про визначення державного підприємства, яке виконує функції Національного бюро» та від 31.05.2022 № 434-р «Питання виконання Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року» виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, станом на тепер підтвердження про перебування у полоні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного хреста відсутнє (а.с. 41-43).
Крім того, під час розгляду справи суд першої інстанції допитав свідків.
Так, свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що проходив службу з ОСОБА_10 у військовій частин НОМЕР_1 з 22.10.2020, були знайомі. Свідок був у наряді, і вони виїхали у визначену командиром точку. Приблизно о 08 ранку була команда виїжджати до м. Херсон. По ходу до колони доєдналися інші, зокрема і ОСОБА_11 , «Камаз» зупинився, російські солдати всіх витягли з автомобіля раптово стався вибух. Як потім сказав йому інший солдат, ракета з вертольоту потрапила в «Камаз», в якому був ОСОБА_12 . Останній раз він бачив ОСОБА_4 вранці цього дня, коли вони виїжджали на позиції. Свідок та інші потрапили у полон, але з ними ОСОБА_4 не було. У колоні було два автомобіля «Камаз», одним керував ОСОБА_13 , іншим – ОСОБА_12 . Сам момент того як автомобіль, яким керував ОСОБА_14 , вибухнув він не бачив, оскільки вже лежав на землі. Чи вийшов з «Камазу» ОСОБА_15 йому не відомо. На першому «Камазі» було 3 чоловіків, які потрапили у полон. Позаду було ще МТБЛ, вони вийшли з оточення. Інші знайомі говорили йому, що ОСОБА_4 загинув. Це було біля смт Каланчак, яке наразі окуповане. Всіх їх 4-х взяли до полону і разом відвезли до Криму. Він звільнився з полону 19.03.2025.
Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що ОСОБА_4 особисто він не знає. У смт. ОСОБА_17 проживав з народження, із жовтня 2020 є заступником селищного голови. РФ захопило смт. Каланчак 24.02.2022. 26.02.2022 до нього додому приїхав ОСОБА_18 і повідомив що на дорозі стоять два авто ЗСУ, один спалений, один пошкоджений, у спаленому автомобілі лежить тіло військовослужбовця. Свідок з іншими поїхали забирати тіло. На блокпосту їх довго не пропускали (1 година). Коли доїхали до автомобіля, зустріли мародерів, яких чоловіки прогнали. У кабіні перебувало обгоріле тіло військовослужбовця. ОСОБА_18 впізнав тіло як гр. ОСОБА_15 по золотому зубу та браслету. Потім, тіло ОСОБА_19 , яке сильно обгоріло, захоронили на центральному кладовищі селища Каланчак. ОСОБА_18 ОСОБА_20 – фермер, він надавав військовим допомогу, особисто знав ОСОБА_21 , знав, що він був з ОСОБА_22 і був водієм. У подальшому росіяни викопали тіла і вивезли їх у невідомому напрямку. ОСОБА_18 залишився на окупованій території, бо його батько перебував у важкому стані і не міг пересуватися самостійно. Зі слів очевидців, тіла були викопані і вивезені. Про загибель ОСОБА_19 він повідомив комбату ОСОБА_23 . ОСОБА_24 на ОСОБА_25 був обгорілим, його документів він не бачив.
Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». ОСОБА_15 служив також у 3 дивізіоні. На час вторгнення рф вони (він, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 і ОСОБА_21 ) були в посадці смт. Каланчак. Вони виїхали на автомобілі, ОСОБА_15 рухався на іншому автомобілі позаду і по ньому стріляв вертоліт. Вони втрьох з ОСОБА_27 і ОСОБА_28 потрапили до полону. Особисто ОСОБА_15 і момент вибуху він не бачив, але чув. Що далі трапилось із ОСОБА_10 йому особисто невідомо. 
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або / та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або / та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зроблено висновок, що «…шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі Наказ № 376).
У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності» (пункти 81 85).
«Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, згідно з Наказом № 376, територія територія Скадовського району, до якого входить смт. Каланчак (UА65080000000090947) де 24.02.2022 безвісти зник ОСОБА_4 в результаті бойових дій, під час виконання бойового завдання, з 24.02.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
Отже, як на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на час ухвалення постанови апеляційним судом, смт. Каланчак Скадовського району Херсонської області було тимчасово окупованим, що об`єктивно ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи.
Тому, на думку колегії суддів, відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_4 померлим, необхідно починати від дня настання події, яка спричинила його загибель – ІНФОРМАЦІЯ_2 – дня вірогідної смерті ОСОБА_4 .
З урахуванням вищевикладеного, оцінивши встановлені в цій справі обставини, враховуючи мету звернення заявниці з цією заявою, для отримання свідоцтва про смерть її батька та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини та оформлення спадщини, оскілки від оголошення померлим батька-військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії держави-окупанта проти України залежить виникнення та реалізація спадкових прав, а також особистих майнових та немайнових прав заявниці як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у цій справі докази, покази свідків та встановлені обставини дають підстави вважати з достатньою вірогідністю загибель  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у селищі Каланчак Скадовського району Херсонської областіпід час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, від дня вірогідної смерті  ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відлік шестимісячного строку для оголошення  ОСОБА_4 померлим необхідно проводити від дня настання події, яка спричинила його загибель, а саме з 24 лютого 2022 року, оскільки ця подія є наслідком воєнних дій.
Крім того, колегія суддів зауважує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2026 року та ухвалити нову постанову про задоволення заяви  ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Малишева Олександра Віталійовича – задовольнити.
Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2026 року – скасувати. Ухвалити в цій справі нову постанову, якою:
«Заяву  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про оголошення фізичної особи померлою – задовольнити.
Оголосити померлим громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Бердянську Запорізької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , під час дії воєнного стану та проходження військової служби і безпосередньої участі у бойових діях, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України – від дня вірогідної смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 .»
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 03 липня 2026 року.

Головуючий

Судді