Справа № 570/384/26
Номер провадження 2/570/1087/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
02 липня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області, в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
29 січня 2026 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі - позивач, ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА") звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №490063-КС-009 від 28 березня 2025 року в сумі 33847,30 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 28 березня 2025 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем укладено договір про надання кредиту №490063-КС-009, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 18000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування суми кредиту на банківський (картковий рахунок) позичальника. Позичальник зобов`язався повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, передбачених договором. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №490063-КС-009 від 28 березня 2025 року станом на 07 січня 2026 року заборгованість відповідача перед ТОВ "Бізнес позика" становить 33847,30 грн, що складається з 15618,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 10932,60 грн заборгованості за відсотками, 7296,70 грн заборгованість по відсотках по ст.625 ЦК України. Позивачем свої обов`язки за договором виконані у повному обсязі, проте відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. 
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 33847,30 грн, а також понесені судові витрати.
Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача в позовній заяві просить провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав.
Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 березня 2025 року між ТОВ "Бізнес Позика" та відповідачем укладено договір №490063-КС-009 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (надалі - Договір) (а.с. 54 на звороті-63).
До укладання Договору сторони підписали Пропозицію (оферту) укласти договір в якій визначили предмет Договору, порядок надання кредиту, порядок розрахунку процентів, права та обов`язки сторін, порядок та строки повернення кредиту, відповідальність та ін. (а.с. 73-74).
28 березня 2025 року відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №490063-КС-009 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 74).
Відповідно до п. 2.1 Договору, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику кредит у розмірі 18000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Умовами укладеного Договору, Оферти, Акцепту та Паспортом споживчого кредиту сторонами погоджено наступні умови:
сума кредиту - 18000,00 грн (п. 2.1. Договору, Оферти та Акцепту);
строк кредиту - 16 тижні (п. п. 2.3 Договору, Оферти та Акцепту);
встановлена дата повернення кредиту - 18 липня 2025 року (п. 2.14. Договору, Оферти та Акцепту);
стандартна процентна ставка - 1,0 % (п. 2.4. Договору, Оферти та Акцепту);
комісія за надання кредиту - 3600,00 грн, що нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту (п. 2.5. Договору, Оферти та Акцепту);
орієнтовна загальна вартість кредиту - 36645,82 грн (п. 2.9. Договору, Оферти та Акцепту);
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Договір укладається з використанням ІКС Кредитодавця, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" шляхом надання пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії", інших нормативно-правових актів Національного банку України.
Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений розділі 12 Договору.
Судом встановлено, що на вказаний відповідачем фінансовий номер телефону НОМЕР_5 надіслано унікальний одноразовий ідентифікатор для підпису Договору "UA-4820" та Паспорту споживчого кредиту "UA-5228", якими відповідач здійснив підписання Паспорту споживчого кредиту та Договору, відповідно, що свідчить про її повне ознайомлення з умовами обчислення загальної вартості кредиту, реальною річною процентною ставкою за споживчим кредитом та графіком платежів за вказаним договором.
Укладення Договору підтверджується також візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного Договору №490063-КС-009 про надання кредиту від 28 березня 2025 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com/ (а.с. 15).
Позивач ТОВ "Бізнес Позика" надав відповідачу кредит згідно Договору №490063-КС-009 про надання кредиту від 28 березня 2025 року у розмірі 18000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується Анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) від 07 січня 2026 року (а.с. 17).
Як факт перерахування грошових коштів у сумі кредиту за Договором позивачем надано Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, виданим ТОВ "ПрофітГід", відповідно до якого, 28 березня 2025 року ТОВ "ПрофітГід" було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача № НОМЕР_2 (номер транзакції 44316 -55319-85573, код авторизації 112878) у розмірі 18000,00 грн (а.с. 50).
З наданої суду відповіді АТ "Ощадбанк" від 20 травня 2026 року вбачається, що 28 березня 2025 року на банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_1 здійснено перерахування грошової суми у розмірі 18000,00 грн.
Відтак, з досліджених судом доказів вбачається, що номер платіжної картки, емітованої на ім`я ОСОБА_1 збігається із тим, який зазначено відповідачем при укладенні Договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача за Договором № 490063-КС-009 про надання кредиту від 28 березня 2025 року, станом на 07 січня 2026 року становить 33847,30 грн, що складається із: заборгованості з прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 15618,00 грн, заборгованості з прострочених платежів за відсотками в розмірі 10932,60 грн, суми заборгованості за неустойкою відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 7296,70 грн (а.с. 18-20).
Крім цього, з наданого розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачем сумарно сплачено в рахунок погашення заборгованості 15283,26 грн, з яких 2382,00 грн зараховано в погашення тіла кредиту, 7597,96 грн зараховано в погашення заборгованості по відсотках, 3600,00 грн в рахунок погашення комісії 3600,00 грн та 1703,30 грн для погашення % за ст. 625 ЦК України. 
Після закінчення строку кредитування, а саме після 18 липня 2025 року, позивачем жодних нарахувань не здійснювалося, а сума заборгованості відповідає узгодженій сумі, визначеній у Договорі, Додаткових угодах та Паспортах споживчого кредиту.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За приписами ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Пунктом 6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 цього Закону).
Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частиною 4 ст. 11 вказаного Закону встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому стпттею12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
У відповідності до ч.8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.
Відповідно ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
На час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за договором від 28 березня 2025 року № 490063-КС-009.
Згідно розрахунку заборгованість відповідача за вказаним договором становить 33847,30 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15618,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 10932,60 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦК України - 7296,70 грн.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Як наголошено у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16), від 6 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, зокрема за надання кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь ТОВ "Бізнес Позика", що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними.
Оскільки відповідач сплатив 11 квітня 2025 року - 5000,00 грн, з яких 1860,00 грн зараховано на погашення комісії, 22 квітня 2025 року - 4058,40 грн, з яких 1600,00 грн зараховано на погашення комісії, 14 травня 2025 року - 6224,86 грн, з яких 140,00 грн зараховано на погашення комісії, щодо якої встановлено нікчемність, а тому сплачені 3600,00 грн належить зарахувати в рахунок погашення заборгованості за відсотками.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 7296,70 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року, а також пункт 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), постанова Верховного Суду від 12 лютого 2025 року № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24).
Зокрема, тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Договір про надання кредиту сторонами укладено 28 березня 2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування відсотків на підставі ст. 625 ЦК України є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.
Водночас сплачену відповідачем 14 травня 2025 року суму грошових коштів у розмірі 1703,30 грн належить зарахувати в рахунок погашення заборгованості за відсотками.
Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 28 березня 2025 року № 490063-КС-009 підлягають частковому задоволенню у розмірі 21247,30 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15618,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 5629,30 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Отже, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 62,80 % від ціни позову, що становить 1672,00 грн (2662,40 грн*62,80%) - судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 272, 273, 280, 282, 284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за Договором № 490063-КС-009 про надання кредиту від 28 березня 2025 року в розмірі 21247 (двадцять одна тисяча двісті сорок сім) грн 30 коп, з яких: 15618,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 5629,30 грн - сума прострочених платежів по процентах.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА" сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1670 (одна тисяча шістсот сімдесят) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Позивач, на рішення може подати апеляційну скаргу безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА", місцезнаходження: 01133, м.Київ, б-р.Лесі Українки, 26, оф.411, ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.