Справа № 342/1103/25 
Провадження № 22-ц/4808/794/26 
Головуючий у 1 інстанції Андріюк І. Г. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої   Пнівчук О. В.,
суддів:   Луганської В. М., Томин О. О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Городенківського районного суду від 02 березня 2026 року, у складі судді Андріюк І. Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про відшкодування шкоди, завданої невиконанням судового рішення, що набрало законної сили,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди, завданої невиконанням судового рішення, що набрало законної сили.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.08.2025 рішенням Городенківського районного суду у справі №342/704/25 визнано протиправною та скасовано постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1084/25 від 11.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 грн, провадження у справі закрито. Рішення набрало законної сили. 
У листопаді 2025 позивачу заблоковано зарплатну банківську картку, що позбавило його права купувати їжу, паливо, робити необхідні покупки. 04.11.2025 з`ясував, що працівник Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кондрук Г. М. винесла постанову про накладення арешту на рахунки позивача у виконавчому провадженні №79502684 на виконання постанови №1084/25 від 11.07.2025. Внаслідок таких дій позивачу завдано шкоди.
Просив стягнути солідарно з ІНФОРМАЦІЯ_1 та Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України шкоду, завдану невиконанням судового рішення від 07 серпня 2025 року у справі № 342/704/25, що набрало законної сили, та вирішити питання судових витрат.
Рішенням Городенківського районного суду від 02 березня 2026 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди, завданої невиконанням судового рішення, що набрало законної сили, задоволено частково.
Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.
Стягнуто з Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Представник Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Якубів Р. В., не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди з відділу ДВС, подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду в цій частині незаконним та таким, що було ухвалено з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.
Постанова про арешт коштів боржника, виносилася на підставі ст.18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження». 
Вважає, що постанова про арешт коштів боржника винесена при відкритті виконавчого провадження без порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на виконання до Городенківського відділу ДВС поступила постанова № 1084/25 від 11.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з ОСОБА_1 34000,00 грн штрафу в користь держави. Вказана постанова відповідала вимогам ст. 3,4 Закону України «Про виконавче провадження», а підстави для повернення виконавчого документа без виконання у державного виконавця були відсутні. 
Відповідно до ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 04.11.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її копію сторонам виконавчого провадження. 
Також 04.11.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника, керуючись ст.18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» (ВП № 79502684).
17.11.2025 до Городенківського відділу ДВС поступив лист від 11.11.2025 за вих. № 9339 ІНФОРМАЦІЯ_4 та рішення Городенківського районного суду від 07.08.2025 року про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 1084/25 від 11.07.2025 т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . 19.11.2025 року державним виконавцем на підставі даного рішення було винесено постанови про зняття арешту з коштів та про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 с. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Вважає, що відділ ДВС не вчинив протиправних дій чи бездіяльності, а позивач не довів про реальні збитки та наявність причинно-наслідкового зв`язку. Сам факт звернення до виконавчої служби або тимчасової технічної дії не створюють підстав для стягнення шкоди без доказів реального збитку.
Зазначає, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на кошти, як і будь які інші дії ніким не оскаржувались та не визнавались незаконними, тому Городенківський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не є належним відповідачем у справі.
Крім того, у своїй постанові про арешт коштів боржника від 04.11.2025, державним виконавцем зазначено що арешт накладається на кошти, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Апелянт звертає увагу, що без встановлення порушень в діях державного виконавця, не може наступити цивільно-правова відповідальність, тобто стягнення коштів (моральної шкоди), оскільки вона наступає лише у разі наявності рішення, яким встановлено порушення в діях державного виконавця.
Просить скасувати рішення суду в частині стягнення з Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2000 грн, та відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині в повному обсязі, стягнути з позивача судові витрати.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну, однак він адресований Городенківському районному суду, тому колегія суддів залишає відзив представника позивача без розгляду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).
Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції переглядає справу в частині вимог про відшкодування шкоди до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам частково не відповідає.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Городенківського районного суду у справі №342/704/25 визнано протиправною та скасовано постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1084/25 від 11.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 грн, провадження у справі закрито, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, також постановою державного виконавця накладено арешт на рахунки позивача, відтак наявні підстави для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи тривалість блокування рахунку позивача, відсутність можливості користування зарплатною картою, характер спричиненої шкоди посадовими особами РТЦК та СП та державної виконавчої служби, суд визначив компенсацію за спричинену позивачу моральну шкоду, яка відповідає грошовому еквіваленту в розмірі 4000 грн.
З вказаними висновками суду колегія суддів частково не погоджується з огляду на наступне.
Судом встановлено, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 № 1084/25 від 11.07.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненому адміністративному правопорушенні за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 грн.
Постановою старшого державного виконавця Городенківського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.11.2025 ОСОБА_4 відкрито ВП № 79502684 з виконання постанови № 1084/25 від 11.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 грн в дохід держави. 
Також постановою державного виконавця від 04.11.2025 ВП № 79502684 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 на підставі постанови № 1084/25 від 11.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 гривень в дохід держави у межах суми стягнення з врахуванням виконавчого збору/основної винагороди, витрат виконавчого провадження, штрафів –37 650 грн.
Крім того постановами державного виконавця Кондрук Г.М. від 04.11.2025 ВП № 79502684 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 3400 грн та 250 грн мінімальних витрат виконавчого провадження. 
Рішенням Городенківського районного суду від 07.08.2025 у справі №342/704/25 визнано протиправною та скасовано постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1084/25 від 11.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 грн, провадження у справі закрито. Рішення набрало законної сили.
Згідно матеріалів справи начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2025 надіслав на адресу Городенківського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції рішення Городенківського районного суду у справі №342/704/25 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1084/25 від 11.07.2025.
Постановою старшого державного виконавця Городенківського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кондрук Г. М. від 19.11.2025 ВП № 79502684 щодо примусового виконання постанови № 1084/25 від 11.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 грн знято арешт з коштів ОСОБА_1 з усіх рахунків.
19.11.2025 постановою державного виконавця закінчено ВП № 79502684 щодо примусового виконання постанови № 1084/25 від 11.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 грн у зв`язку із скасуванням постанови №1084/25 від 11.07.2025 рішенням Городенківського районного суду від 07.08.2025.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких закон виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421.
У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У справі, що переглядається, позивач посилався на те, що накладенням арешту на його рахунки йому заподіяно шкоду.
Згідно зі статтями 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що на державного виконавця поширюються приписи частини другої статті 19 Конституції України, які передбачають обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб (чи прирівняних до них осіб) діяти відповідно до належних їм повноважень, які зазвичай визначаються законом.
Повноваження виконавця на вчинення виконавчих дій наведені у статті 18 Закону № 1404-VIII через визначення переліку прав і обов`язків виконавця.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, передумовою для відшкодування моральної шкоди є встановлення факту порушення прав особи. 
Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами.
Згідно із статтею 26 Закону «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.
Тобто наявність належним чином оформленого виконавчого документа, а саме постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, зобов`язує виконавця відкрити провадження.
Відповідно до частин 5, 7 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 
У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, рахунки у цінних паперах у депозитарних установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші/цінні папери боржника, що існують в електронній формі.
Постановами державного виконавця від 04.11.2025 відкрито ВП № 79502684 з виконання постанови № 1084/25 від 11.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 грн в дохід держави та накладено арешт на кошти боржника у межах суми стягнення з врахуванням виконавчого збору/основної винагороди, витрат виконавчого провадження, штрафів – 37 650 грн. 
Позивача ОСОБА_1 повідомлено про відкриття виконавчого провадження 04.11.2025 листом №61579.
Частиною 1 статті 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач ОСОБА_1 звертався до Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з письмовими заявами про зняття арешту з його рахунків чи закінчення виконавчого провадження у зв`язку з скасуванням постанови №1084/25 від 11.07.2025.
Натомість 06 листопада 2025 року звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди завданої діями ІНФОРМАЦІЯ_4 та Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
11.11.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав на адресу Городенківського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції рішення Городенківського районного суду у справі №342/704/25 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1084/25 від 11.07.2025, яке отримано відділом ДВС 17.11.2025.
Ухвалою Городенківського районного суду від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_4 та Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди, завданої невиконанням судового рішення, що набрало законної сили.
19 листопада 2025 року постановами старшого державного виконавця Городенківського ВДВС знято арешт з коштів ОСОБА_1 з усіх рахунків та закінчено ВП № 79502684 щодо примусового виконання постанови № 1084/25 від 11.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 грн у зв`язку із скасуванням постанови №1084/25 від 11.07.2025 рішенням Городенківського районного суду від 07.08.2025.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
За встановленими у справі обставинами, виконавче провадження, відкрите на підставі надходження виконавчого документа – постанови № 1084/25 від 11.07.2025 та закрито у зв`язку із скасуванням вказаної постанови рішенням Городенківського районного суду від 07.08.2025 на підставі того, що ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслано відділу ДВС копію рішення суду. 
Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб державної виконавчої служби.
Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 звертався зі скаргою на неправомірні дії чи бездіяльність державного виконавця до вищих посадових осіб державної виконавчої служби чи до суду.
Відкриваючи виконавче провадження та накладаючи арешт на рахунки позивача, державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень.
Отже, факт невиконання судового рішення, яким скасовано постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не доводить факту заподіяння позивачу шкоди органами виконавчої служби.
Доказів того, що державний виконавець діяв за межами своїх повноважень матеріали справи не містять. Арешт з рахунків позивача знято 19.11.2026 одразу після отримання рішення суду про скасування постанови №1084/25 від 11.07.2025, також закінчено виконавче провадження ВП № 79502684.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем у цій справі не доведено, а судом не встановлено підстав, передбачених стаття 1173, 1174 ЦК України для покладення відповідальності на Городенківський відділ ДВС, а відтак підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки суд першої інстанції не дав належного правового висновку зібраним у справі доказам та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог до Городенківського ВДВС, то постановлене судом рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, відсутні підстави для стягнення з нього судових витрат за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити.
Рішення Городенківського районного суду від 02 березня 2026 року від 15 січня 2026 року в частині стягнення з Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2000 гривень скасувати та постановити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про відшкодування шкоди, завданої невиконанням судового рішення, що набрало законної сили, – залишити без задоволення.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча       О. В. Пнівчук
Судді:        В. М. Луганська
О. О. Томин