Справа № 515/1771/25
Провадження № 2/515/187/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Луцюка В.О.,
секретар судового засідання Комерзан Л.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку у порядку спадкування, суд
В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2025 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала таким.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області помер чоловік позивачки ОСОБА_3 .
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку будинку садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 , яку він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , але не встиг оформити спадкові права та зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно.
Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. Інший спадкоємець за законом першої черги та син спадкодавця відмовився від прийняття спадщини.
У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, нотаріус відмовив позивачці у посвідченні спадкових прав.
Факт того, що житловий будинок належав спадкодавцю підтверджується Випискою з облікової карти об`єкта погосподарського обліку.
Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2025 року, справу передано у провадження судді Луцюка В.О.
Відповідно до ухвали судді від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву; витребувано у приватного нотаріуса Монастирліу О.П. копії спадкових справ після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22 грудня 2025 року на виконання вказаної ухвали суду надійшла витребування інформація (вх. № 6888/25-Вх 22.12.2025).
01 квітня 2026 року від позивачки надійшла заява про уточнення позовний вимог, згідно з якими остання просить суд визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, а також про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 - співвласника іншої 1/2 частини спадкового майна.
Згідно з ухвалою суду від 02 квітня 2026 року, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву у справі та залучено до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 , якій роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву; витребувано у ЦНАП Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області довідку про кількість осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у підготовчому засіданні оголошено перерву до 05 травня 2026 року до 14 години 330 хвилин.
14 квітня 2026 року на виконання ухвали суду в частині витребування доказів надійшла інформація (вх. № 2732/26-Вх 14.04.2026).
У підготовче засідання сторони не з`явилися.
Позивачка подала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майна.
Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Логінов О.Г. надав суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.
Відповідачка ОСОБА_2 також подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. 
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність її учасників.
Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області померла ОСОБА_4 (свекруха позивачки), про що Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 280 видано 26 липня 2022 року свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла по 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кожному, своїм дітям - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та який був зареєстрований секретарем Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 30 квітня 2015 року за № 37 (а.с. 61).
Згідно з копією спадкової справи № 193/2022, заведеної приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. 23 грудня 2022 року, з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулися син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 . Інші спадкоємці відсутні (а.с. 52-65).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області помер ОСОБА_3 (чоловік позивачки), про що Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 100 видано 05 березня 2024 року свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 8).
Як вбачається з копії спадкової справи № 32/2024, заведеної приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася його дружина (позивачка у справі). Інший спадкоємець та син спадкодавця ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини (а.с. 22-41).
На підтвердження факту перебування у шлюбі позивачкою надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 06 травня 1984 року Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 4 (а.с. 6).
Згідно з довідкою Татарбунарської міської ради Татарбунарського району Одеської області від 06 березня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним на день смерті була зареєстрована ОСОБА_7 (позивачка у справі) -а.с. 86.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України.
В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України.
Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
По положенню ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.
Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який останній прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 73).
За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва.
За даними технічного паспорту, виготовленого 29 березня 2021 року, будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлової будівлі - А, загальною площею 35,0 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, допоміжною – 8,6 кв.м, площею основи забудови 57,5 кв.м; навісу – а, площею основи забудови 16,8 кв.м.; літньої кухні – Б, площею основи забудови 55,3 кв.м; бані-сараю – В, площею основи забудови 72,9 кв.м; підвалу - Г, площею основи забудови – 23,6 кв.м.; підвалу – Г, площею основи забудови 23,6 кв.м; гаражу-дітньої кухні – Г, площею основи забудови 84,1 кв.м; навісу - д, площею основи забудови 11,2 кв.м; воріт - 1, площею основи забудови 6,3 кв.м; хвіртки – 2, площею основи забудови 1,2 кв.м; огородження - 3, площею основи забудови 40,7 кв.м; басейну - 4; басейну – 5, рік будівництва 1959 роки (а.с. 9-13). 
Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.
Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.
Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.
Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства.
Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.
Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 175/2254/15.
Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п. 3.2 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).
Згідно з п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 19 січня 1996 року, передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах.
За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року (втратила чинність 07 липня 1994 року) підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Згідно з Витягом з погосподарських книг Струмківської сільської ради Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за 2021-2025 роки, головою домогосподарства значиться ОСОБА_4 . Земельна ділянка перебуває в особистому користуванні об`єкта (а.с. 77-79).
Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами станом на 22 жовтня 2025 року становить 30 577,55 грн, що підтверджено довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості (а.с. 14-15).
Згідно з довідкою старости сіл Струмок і Спаське О. Ковальова від 24 березня 2026 року за вих. № 43, Татарбунарською міською радою та її виконавчим комітетом не приймалося рішення про передачу у приватну власність або користування на умовах оренди гр. ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Державні акти на право власності (Свідоцтва про право власності, Витяги про реєстрацію права власності) на земельні ділянки за вказаною адресою не видавалися. Земельні ділянки не належать до розпайованих земель. Кадастровий номер земельній ділянці не надавався (а.с. 74).
За інформацією ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» вих. № 1022, згідно з архівними даними БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване (а.с. 75).
Остільки, позивачка довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, визнання відповідачами позовних вимог, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.
На прохання позивача суд не стягує з відповідачів судовий збір.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_7 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку у порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Татарбунари Одеської області, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину будинку садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 зі складовими: житлової будівлі - А, загальною площею 35,0 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, допоміжною – 8,6 кв.м, площею основи забудови 57,5 кв.м; навісу – а, площею основи забудови 16,8 кв.м.; літньої кухні – Б, площею основи забудови 55,3 кв.м; бані-сараю – В, площею основи забудови 72,9 кв.м; підвалу - Г, площею основи забудови – 23,6 кв.м.; підвалу – Г, площею основи забудови 23,6 кв.м; гаражу-дітньої кухні – Г, площею основи забудови 84,1 кв.м; навісу - д, площею основи забудови 11,2 кв.м; воріт - 1, площею основи забудови 6,3 кв.м; хвіртки – 2, площею основи забудови 1,2 кв.м; огородження - 3, площею основи забудови 40,7 кв.м; басейну - 4; басейну - 5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який у свою чергу є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 05.05.2026 р.

Суддя В.О. Луцюк