ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 370/1868/23
провадження № 61-3005св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за касаційною скаргою адвоката Козачука Володимира Борисовича на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року 

ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 26 450,00 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Макарівський районний суд Київської області рішенням від 29 лютого 2024 року позов задовольнив частково. Стягнув із ТОВ «Новобудова» на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди.
Частково задовольняючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач належним чином не виконав свої обов`язки за договором та відбулося пошкодження транспортного засобу позивача, що спричинило позивачу сильні душевні страждання.

Короткий зміст постанови апеляційного суду
Київський апеляційний суд постановою від 23 квітня 2025 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ «Новобудова» задовольнив. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року в частині стягнення моральної шкоди скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач не надав належних і допустимих доказів заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача.

Київський апеляційний суд додатковою постановою від 23 лютого 2026 року заяву ТОВ «Новобудова» про ухвалення додаткового рішення задовольнив. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новобудова» судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.

Додаткова постанова мотивована тим, що ТОВ «Новобудова» сплатило судовий збір у розмірі 1610,40 грнза подачу апеляційної скарги , яку суд задовольнив.

Київський апеляційний суд ухвалою від 09 березня 2026 рокузаяву ТОВ «Новобудова» задовольнив. Виправив описку в додатковій постанові Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року, виклав другий абзац резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1610, 40 грн».

Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї, їх узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду,  ОСОБА_2 просить скасувати додаткову постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року; судові витрати, понесені ТОВ «Новобудова» компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц та постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 753/12781/23, від 18 лютого 2026 року у справі № 357/16170/24; справа має виняткове значення для нього, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено щодо його померлої матері, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи, та стягнення з неї судового збору є безпідставним. 

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». 

Крім того, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ухвалення додаткової постанови апеляційний судом. 

У квітні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Новобудова»,мотивований тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 09 березня 2026 року виправлено описку у додатковій постанові апеляційного суд від 20 лютого 2026 року, зазначивши про стягнення судових витрат на користь ТОВ «Новобудова» з Державного бюджету України. 

Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

20 квітня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частинам першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

У цій справі Київський апеляційний суд постановою від 23 квітня 2025 року задовольнив апеляційну скаргу ТОВ «Новобудова», відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3 і додатковою постановою від 23 лютого 2026 року стягнув із позивача на користь ТОВ «Новобудова» судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.

Звертаючись із касаційно скаргою заявник вказував, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а отже відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Разом із тим Київський апеляційний суд ухвалою від 09 березня 2026 року виправив допущену описку в додатковій постанові, змінивши резолютивну частину рішення та визначивши, що судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь відповідача.

Отже, на час касаційного перегляду оскаржуване судове рішення щодо розподілу судових витрат викладене у правильній редакції і не порушує прав заявника, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а додаткову постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткову постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
М. Ю. Тітов