Справа № 459/3403/25 
Провадження № 2/459/1051/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Штибель А. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шептицької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0706 га, за кадастровим номером 4611800000:04:012:0127, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 . 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, на підставі рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів від 25.11.1999 №433 ОСОБА_4 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0706 га для ведення садівництва, що знаходиться у садівничому кооперативі «Весна» №9 у м. Шептицькому. Після смерті ОСОБА_4 спадкове майно перейшло до її дочки ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. За життя заповіту не склала. Після її смерті спадщину фактично прийняв її єдиний син ОСОБА_1 , який займався похованням матері, користувався та продовжує користуватися спірною земельною ділянкою. Позивач звернувся до нотаріуса з наміром оформити спадкові права на вказану земельну ділянку. Проте, постановою приватного нотаріуса Шептицького нотаріального округу було відмовлено у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини відповідно норм ст. 1269 та 1270 ЦК України. Серед іншого представник позивача зазначив, що після смерті матері позивач продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, вступив у фактичне володіння та управління нею, чим фактично прийняв спадщину після її смерті. У зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, а тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності на вищевказане майно.Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити.
Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 09.10.2025 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 
22.10.2025 від представника відповідача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник вважає заявлені вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач не прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки не звернувся у шестимісячний строк із заявою до нотаріуса та не довів факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Також посилався на те, що матеріали справи не містять доказів відсутності інших спадкоємців першої черги, а тому підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно відсутні. Відтак, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 08.12.2025 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
23.04.2026 сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Представник відповідача Шептицької міської ради подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову та проводити розгляд справи у його відсутність 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки повне рішення виготовлено 30 квітня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 23 квітня 2026 року, датою ухвалення рішення є саме 30 квітня 2026 року, в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 08.08.1979 позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 11).
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 10.02.1993, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 , актовий запис 38. Прізвище після одруження дружини та чоловіка « ОСОБА_8 » (а. с. 93).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.2018, посвідченим приватним нотаріусом Степчук І. С., який зареєстровано в реєстрі за №119, ОСОБА_3 успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0706 га, кадастровий номер 4611800000:04:012:0127, розташовану у садівничому кооперативі «Весна» (а. с. 12 ).
Як убачається з державного акта на право приватної власності на землю, виданого 31.05.2000 на підставі рішення виконкому Червоноградської міської ради народних депутатів №433 від 25.11.1999, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0706 га, розташовану на території м. Червонограда у садівничому кооперативі «Весна» №9, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2558 (а. с. 8-9).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111559488 від 24.01.2018 право власності на земельну ділянку площею 0,0706 га, кадастровий номер 4611800000:04:012:0127, цільове призначення — для колективного садівництва, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №119 від 24.01.2018 (а. с. 7).
Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00056672169 від 21.02.2026 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис про смерть №528 (а. с. 80-81).
Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.08.2023, виданого 01.08.2023 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 13). 
Як убачається із акту садівничого кооперативу «Весна» №9 у м. Шептицькому, підписаного суміжними землекористувачами: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 позивач ОСОБА_1 в даному садівничому кооперативі фактично користується земельною ділянкою площею 0,07060 га більше 15 років, а вказана земельна ділянка належала його матері ОСОБА_3 , яка померла у 2023 році (а. с. 90).
Відповідно до листа приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Вишневської Н. С. №265101-16 від 10.11.2025 позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском встановленого законом строку та неподанням заяви про її прийняття (а. с. 44).
Представник позивача вважає, що спадкові права ОСОБА_1 порушуються, а тому звернувся до суду з даним позовом.
При ухваленні рішення суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно з ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від і прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦІК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Частина 1 ст. 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, а відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.
У пункті 10 постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Судом встановлено, що матері позивача ОСОБА_12 на праві приватної власності належала земельна ділянка для колективного садівництва, що знаходиться в АДРЕСА_1 , під кадастровим номером 4611800000:04:012:0127, площею 0,0706 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111559488 від 24.01.2018.
Також судом встановлено, що з 10.02.1993 ОСОБА_12 перебувала у шлюбі із ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00056672169 від 21.02.2026. 
ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.08.2023 та після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої входить вищевказана земельна ділянка.
Як убачається з копії свідоцтва про народження, позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_12 та спадкоємцем першої черги за законом відповідно до статті 1261 ЦК України. Заповіт після смерті спадкодавця не складався, що сторонами не оспорюється.
Відповідно до ст. 1265 ЦК України позивач як спадкоємець за законом має право на спадкування вказаної земельної ділянки після смерті матері ОСОБА_3 .
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте листом приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Вишневської Н.С. №265101-16 від 10.11.2025, позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском встановленого законом строку та неподанням заяви про її прийняття
Із матеріалів справи вбачається, що після смерті матері позивач продовжив користуватися спірною земельною ділянкою, чим фактично прийняв спадщину, що підтверджується письмовим актом садівничого кооперативу «Весна» №9 та суміжних землекористувачів.
Отже, можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.
Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті матері ОСОБА_3 суд, беручи до уваги те, що позивач згідно з вимогами ЦК України прийняв спадщину, вважає що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування права на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону. 
Доводи представника відповідача не заслуговують на увагу суду, оскільки право обирати спосіб захисту своїх порушених прав належить позивачу, який у даному випадку вирішив звернутися до суду саме з цим позовом, а не з позовом про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини.
На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить висновку, що позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 392, 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 10-13, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шептицької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,0706 га за кадастровим номером 4611800000:04:012:0127, що знаходиться в м. Шептицькому у садівничому кооперативі “Весна” №9.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 30.04.2026

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ), 
Відповідач: Шептицька міська рада (ЄДРПОУ: 26269722, адреса: м. Шептицький, пр. Шевченка, 19).

Суддя:       М.  В.  Мельникович