ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/345/26	Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М. 	
Провадження № 33/817/320/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2026 року, 
в с т а н о в и в:
Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 01.03.2026 року о 18 год. 19 хв., керував транспортним засобом марки “ЗАЗ LANOS” НОМЕР_1 по вул. Шумлянецька в с. Божиків Тернопільського району Тернопільської області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, і такі його дії кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувану ним постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм права, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує, що на місці зупинки транспортного засобу, коли працівники патрульної поліції заявили, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, то останній пояснив їм, що алкогольних напоїв не вживав і відмовився від проходження огляду, мотивуючи це тим, що йому потрібно купити для мами ліки та продукти харчування. Після цього ОСОБА_1 заявив, що готовий пройти огляд, однак працівники патрульної поліції заявили, що склали протокол про адміністративне правопорушення, з чим останній не погоджується.
Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, то протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№603729 від 01 березня 2026 року являється незаконним, а винесена 12 травня 2026 року постанова судом першої інстанції підлягає скасуванню.
Також звертає увагу, що працівниками патрульної поліції не було повідомлено, про те, що ОСОБА_1 має право скористатись правовою допомогою.
Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В судове засідання апелянт - особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , а також його захисник Прийдун В.М., які належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися.
Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За наведених обставин, зважаючи, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його адвокат Прийдун В.М. належним чином були повідомлені апеляційним судом про дату, час та місце судового розгляду, проте в судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомилита не подали будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язком водія, а не його правом. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603729 від 01.03.2026, який був предметом дослідження місцевого суду, ОСОБА_1 01.03.2026 року о 18 год. 19 хв., керував транспортним засобом марки “ЗАЗ LANOS” НОМЕР_1 по вул. Шумлянецька в с. Божиків Тернопільського району Тернопільської області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився. 
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису відмовився, пояснень чи зауважень щодо протоколу не надано.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Також апеляційний суд відхиляє доводи скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили права на правову допомогу, оскільки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права були роз`яснені ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеозаписі о 18 год 25 хв 09 сек. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції та відеореєстратора із службового автомобіля працівників патрульної поліції.
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено транспортний засіб ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 по вул. Шумлянецька, в с. Божиків Тернопільського району, який був зупинений працівниками патрульної поліції та повідомлено про причини зупинки транспортного засобу, а саме керування транспортним засобом з порушенням правил дорожнього руху, а саме п.п.31.4 та 2.1 ПДР. 
Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №6748161 від 01.03.2026 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП. 
Окрім того, оглянутим апеляційним судом відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції, встановлено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. На вказане ОСОБА_1 відповів, що алкогольних напоїв не вживав. Працівниками поліції водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу (алкотестера), так і в закладі охорони здоров`я. Проте ОСОБА_1 від виконання обов`язку, передбаченого пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, категорично відмовився, у зв`язку з чим був повідомлений про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недійсність протоколу про адміністративне правопорушення, з тих мотивів, що ОСОБА_1 після складання протоколу про адміністративне правопорушення бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, є непереконливі і необґрунтовані.
Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме — відмова водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 
Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя