Справа № 159/4360/25
Провадження № 2/159/117/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Ковель 
Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»(м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, оф. 306) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - позивач) звернулось через підсистему «Електронний суд» системи ЄСІТС до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами № 101973614 від 18.08.2021 року, № 75155793 від 19.08.2021 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 серпня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101973614 у формі електронного документа з використання електронного підпису одноразового ідентифікатору, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 3300 грн. шляхом переказу коштів на його банківську карту, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5 % за кожен день строку користування, строком на 30 днів. 
На підставі договорів факторингу неодноразово передавалось право вимоги за вказаним кредитним договором, а 10.01.2023 року право вимоги перейшло до позивача, у тому числі і до відповідача за вказаним кредитним договором.
19 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 75155793 відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % за кожен день строку користування, строком на 30 днів. 
25 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №7515573 до договору позики від 19.08.2021 року, відповідно до умов якого кредитодавець збільшив суму кредиту з 3000 грн. до 5000 грн.
Право вимоги за вказаним договором, відповідно до укладених договорів факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» № 22/02/2022 від 27 січня 2022 року, а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10 січня 2023 року за №10-01/2023- перейшло до ТОВ «Коллект Центр». 
Незважаючи на належне виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором ні перед первісними кредиторами, ні перед позивачем, до якого перейшло право вимоги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитними договорами, а саме: 
- за кредитним договором №101973614 від 18.08.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 27399,90 грн.,яка складається з: 3300 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 24099,90 грн. - заборгованості по нарахованих процентах на дату відступлення права вимоги; 
- за кредитним договором №75155793 від 19.08.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 16792,70 грн.,яка складається з: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11701,20 грн. - заборгованості по нарахованих процентах на дату відступлення права вимоги, 80 грн. - інфляційні збитки; 11,50 грн. - 3% річних.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 44192,60 грн., понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16000 грн.
Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 
У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав.
Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення.
Судом встановлено, що 18 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101973614, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. 
Пунктами 1.2-1.4 договору передбачено, що сума кредиту становить 3300 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 18.08.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 17.09.2021 року.
У пунктах 1.5.2., 1.6. договору передбачено проценти за користування кредитом - 9,90 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно з пунктом 6.1. договору, він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства.
19 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75155793 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 4D8Va966Lm.
Параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів передбачено у п. 2 договору, згідно з яким:
- сума позики - 3000 грн. (п. 2.1. договору);
- строк позики (строк договору) - 30 днів (п. 2.2. договору);
- процентна ставка (базова) / день - 1,99% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) - 2,70% (фіксована), дата повернення позики (останній день) - 18 вересня 2021 року (п. 2.3. договору);
Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики ( п.4 договору).
25 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 7515573 до договору позики від 19.08.2021 року, відповідно до умов якої кредитодавець збільшує суму кредиту з 3000 грн. до 5000 грн., яка підписана відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором bPmKGpFj0d.
Відповідач також був ознайомлений із паспортом споживчого кредиту, в яких підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, які підписав електронним підписом, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (пункт третій частини першої статті 3 ЦК України).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Судом встановлено, що кредитні договори, про які йдеться у справі, за формою відповідають вимогам законодавства, підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, із використанням належного йому номеру телефону НОМЕР_1 (фінансовий номер телефону). 
В анкеті-заяві ОСОБА_1 на отримання кредиту в ТОВ «Мілоан», а також у текстах кредитних договорів зазначені особисті дані відповідача, які міг подати лише він для отримання кредиту.
Отже, фінансові компанії і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, а саме щодо розміру кредитів, порядку їх надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договорів тощо.
На виконання умов кредитних договорів ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 БАНК» здійснили перерахування грошових коштів на належний ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується квитанціями та довідками ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 24.04.2025 року про успішне зарахування кредитних коштів у сумі 3000 грн. та 2000 грн. Відповідно.
Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісними кредиторами ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 БАНК» свого обов`язку щодо надання коштів відповідачу ОСОБА_1 за кредитними договорами.
Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, ОСОБА_1 суду надано не було.
Відповідно до статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За частиною першою статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як встановлено судом, 30 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 30-11-65, за умовами якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до ОСОБА_3 за кредитним договором №101973614 від 18.08.2021 року.
27 січня 2022 року ТОВ «1 БАНК» і ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №27/02/2022, за умовами якого ТОВ «1 БАНК» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до ОСОБА_3 за кредитним договором №75155793 від 19.08.2021 року. 
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) і ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги, в тому числі до ОСОБА_3 за кредитними договорами №101973614 та №75155793
Згідно долучених до справи договорів та реєстрів боржників, за якими відступлено право вимоги боргу за вказаними кредитними договорами, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.
Вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал», від ТОВ «1 БАНК» до ТОВ «Вердикт Капітал», від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача.
Договори факторингу є чинними, оскільки їх дійсність ніким не оспорено, а тому вони підлягають виконанню.
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, за інфляційними втратами та 3% річних. 
При вирішенні позовних вимог щодо стягнення процентів за кредитним договором № 101973614 від 18.08.2021 року, суд виходить із наступного. 
Так, у пунктах 1.5.2., 1.6. договору передбачено проценти за користування кредитом 9,90 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
У п. 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах та на стандартних (базових) умовах.
Загальний строк пролонгації на стандартних (базових) умовах становить не більше 60 днів і проценти нараховуються за ставкою, наведеною у п. 1.6 Договору /2.3.1.2./.
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок надання, продовження строку кредиту, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом .
Згідно складеної позичальником ТОВ «Мілоан» відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101973614, станом за період дії строку кредиту, тобто з 18.08.2021 по 16.11.2021, заборгованість за вказаним кредитним договором від 18.08.2021 не погашена і складає 13209,90 грн, з яких: прострочена заборгованість тіла кредиту 3300 грн, прострочена заборгованість по процентах 9909,90 грн.
Водночас, із долучених до матеріалів справи розрахунків слідує, що позивач заявляє до стягнення з відповідача розмір заборгованості за кредитним договором № 101973614 від 18.08.2021, станом на 19.06.2025, у розмірі 27399,90 грн. з яких: 3300 грн - заборгованість по тілу кредиту, 9909,90 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 14190 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору. 
За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 17.09.2021, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.
Поряд з цим, системний аналіз положень п. п. 1.1-1.4 кредитного Договору щодо порядку та строку кредитування (30 днів), п. п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 18.08.2021 та закінчився 16.11.2021, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного договору не передбачено можливості його подальшої пролонгації.
З урахуванням наведеного, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів за період з 18.08.2021 по 16.11.2021 суд вважає обґрунтованим. 
За таким розрахунком, у період з 18.08.2021 по 17.09.2021, проценти за користування кредитом нараховувалися щоденно на суму тіла кредиту (3300 грн.) за ставкою 0,01 % (30 днів - 9,90 грн.), а у період з 18.09.2021 по 16.11.2021 за ставкою 5 % в день (60 днів - 9900 грн). Загальний розмір заборгованості за процентами (ст. 1048 ЦК України) у період з 18.08.2021 по 16.11.2022 становить 9909,90 грн.
Нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування (після 17.11.2021) за стандартною ставкою (5 % в день) суперечить як умовам договору, так і нормам матеріального права.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що припис пункту 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розрахунок нарахованих відсотків на день відступлення прав вимоги включає в себе також «нараховані відсотки зг.кр.дог.» (на час відступлення прав вимоги за цим кредитним договором 30.11.2021) у розмірі 14190 грн., однак позивач не обґрунтував правові підстави нарахування такої суми, а тому їх стягнення до задоволення не підлягають.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 13209,90 грн., а саме: 3300 грн. - тіло кредиту, 9909,90 грн. - відсотки). 
При вирішенні позовних вимог щодо стягнення процентів за кредитним договором № 75155793 від 19.08.2021 року, суд виходить із наступного.
Так, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 75155793 від 19.08.2021 року, сформованим первісним кредитором ТОВ «1 БАНК», заборгованість відповідача за період з 19.08.2021 по 17.12.2021 становить 16701,20 грн., яка складається з: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11701, 20 грн. - заборгованості за процентами.
Відповідно до п. 19 договору № 75155793 від 19.08.2021 року визначено, що інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`мною частиною цього договору.
Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. п. 5.1 договору позики).
Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. п. 5.2 договору позики).
Відповідно до п.6.5 Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Відповідно до п. 6.8 Правил, Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики ) її частину) нараховуютсья проценти у розмірі, встановленому договором позики.
У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою.
Так, згідно п. 7.1 Правил, позичальник має право продовжити строк користування позикою (далі - Пролонгація). За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації.
Тобто, в даному випадку, згідно з умовами кредитного договору, нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але не більше 90 календарних днів (п.7.16 правил).
Отже, враховуючи строк кредитування 30 днів та подовження строку позики на умовах автопролонгації на строк 90 днів, загальна кількість днів, на які товариство мало право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, складає 120 днів, а саме з 19.08.2021 року по 17.12.2021 року.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконував умови договору позики, а саме не вносив вчасно платежі та не повернув отримані ним у позику кошти, нарахування відсотків за користування ним кредитних коштів слід здійснювати із розрахунку 120 календарних днів.
Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим позивачем, заборгованість відповідача, станом на 19.06.2025, становить 16792,70 грн., яка складається з: 5000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 11701,20 грн. - заборгованості по нарахованих процентах на дату відступлення права вимоги, 80 грн. - інфляційних збитків, 11,50 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності ст. 625 ЦК України. 
Як вбачається з поданого розрахунку, за вказаним договором позики за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року інфляційні втрати становлять 80 грн., а 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України - 11,50 грн. 
Судом перевірений наданий позивачем розрахунок процентів, 3 % річних та нарахованих інфляційних втрат від інфляції, він є правильним і приймається судом.
Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені кредитним договором, щодо повернення суми позики, процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.
Отже, враховуючи викладене, позивач має право на стягнення із відповідача на свою користь заборгованості за договором позики № 75155793 від 19.08.2021 року у розмірі 16792,70 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11701,20 грн. - заборгованість по нарахованих процентах на дату відступлення права вимоги, 80 грн. - інфляційні збитки, 11,50 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України.
Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 101973614 від 18.08.2021 року, № 75155793 від 19.08.2021 року в загальній сумі 30001,70 грн.
У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з пропорційності задоволених вимог, в сумі 1644,53 грн. (30001,70 грн. х100 % : 44192,60 грн. х 2 422,40 грн. = 1644,53 грн.).
При подачі позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр».
За умовами цього договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (пункт 4.1). Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена додатком 2 до договору), який готується Адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому буда надана юридична допомога (пункт 4.3). Сума, визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (пункт 4.5). 
Із заявки на надання юридичної допомоги №1016 від 01 травня 2025 року та витягу з акту про надання юридичної допомоги №10 від 30 травня 2025 року слідує, що АО «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «Коллект Центр» юридичні послуги у виді надання усної консультації та складання позовної заяви для подачі до суду на суму 16000 грн. 
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача.
Відповідач правом подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та доведення їх неспівмірності не скористався.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд звертає увагу, що ця справа розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін, не входить до категорії складних, не потребує витрат значного часу на складання документів та визначення правової позиції, тим більше для адвоката, який є представником ТОВ «Коллект Центр» та надає послуги позивачу щодо стягнення з боржників заборгованості.
З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем в сумі 3000 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.634, 638, 1048, 1054, 1055,1077,1078 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами №101973614 від 18.08.2021 року, № 75155793 від 19.08.2021 року в загальному розмірі 30001 (тридцять тисяч одна) грн. 70 коп. та судові витрати по справі, які складаються із судового збору в сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 53 коп. та правничої допомоги в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
В задоволені решти вимог позову - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова,3 оф.306.
Відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	П. Ю. БОЙЧУК