Номер провадження: 22-ц/813/3369/26 
Справа № 499/1236/25
Головуючий у першій інстанції Тимчук Р. М.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Іванівського районного суду Одеської області по справі №499/1236/25 від 27.10.2025 року, на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Тимчук Р.М. 18 листопада 2025 року у с-щі Іванівка Одеської області, -

встановила:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила скасувати судовий наказ Іванівського районного суду Одеської області по справі 499/1236/23 від 27.10 2025 року.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 18.11.2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Іванівського районного суду Одеської області по справі №499/1236/25 від 27.10.2025 року повернуто без розгляду заявнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що апелянт є пенсіонером, малозабезпеченою, багатодітною матір`ю, яка потребує матеріальної допомоги.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2025 року Іванівським районним судом Одеської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водограй» Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з водопостачання, водовідведення та прибирання прибудинкової території за період з 04.05.2024 року по 30.09.2025 року в сумі 18767,17, пеню у розмірі 5541,72 грн., 3% річних у розмірі 455,39 грн., збитки від інфляції 1406,23 грн., сплачений судовий збір у розмірі 242,24 грн., поштові витрати 80,00 грн.
11.11.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила скасувати судовий наказ Іванівського районного суду Одеської області по справі 499/1236/23 від 27.10 2025 року.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95).
Згідно ч. 2 ст. 170 ЦПК України, заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Відповідно ч. 3 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;
4) наказ, що оспорюється;
5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до п. 1 ч.5 ст.170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставка судового збору за подання заяви про скасування судового наказу, згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, становить 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 151,40 грн.
Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, до заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 не було додано документ, що підтверджує сплату судового збору.
При цьому, жодного документу, який підтверджує звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, останньою до суду першої інстанції не було надано, у зв`язку із чим суд був позбавлений можливості надати правову оцінку вказаним доказам.
Згідно ч. 6 ст. 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Оскільки заявником не було сплачено судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу та не надано документів, які дають право на звільнення від його сплати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду.
Необґрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було враховано, що апелянт є звільненим від сплати судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу, оскільки, як вказувалось вище, такі докази не подавались нею до суду.
Згідно положень ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів також звертає увагу заявника на те, що законом не передбачено звільнення від сплати судового збору за вимогою про скасування судового наказу, а доказів наявності підстав, передбачених положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, обставин для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, останньою суду першої інстанції не надано.
Таким чином, постановляючи ухвалу про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, суд першої інстанції, керуючись нормами ст. 170 ЦПК України, правильно застосував наслідки до неналежним чином оформленої заяви.
Статтями 170-171 ЦПК України, якими урегульовано процедуру подання та розгляду заяви про скасування судового наказу, не передбачено залишення заяви про скасування судового наказу без руху для усунення її недоліків.
Також колегія суддів звертає увагу апелянта, що з огляду на вимоги ч. 6 ст. 170 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 18.11.2025 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає. 
Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 11 травня 2026 року.

Судді Одеського
апеляційного суду С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе