ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/1197/25 пров. № СК-А/857/36758/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області,
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року (суддя – Щербаков В.В., час ухвалення – 12:04 год., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 23.06.2025), 
в адміністративній справі №460/1197/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області,
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив: 

У січні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати прийняті Головним управління ДПС у Рівненській області: - податкове повідомлення-рішення №1024/1700240523 від 22.07.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 338 762,52 грн.; - податкове повідомлення-рішення №3038/1700240523 від 22.03.2024 року форми «Р» про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному 28230,21 грн. Присудити на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача понесені судові витрати.
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №1024/1700240523 від 22.07.2024, №3038/1700240523 від 22.03.2024. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 3670,00 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом неправильно та неповно дослідженого докази і встановлено обставини у справі, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, яке підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ГУ ДПС у Рівненській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р., повноти декларування отриманих доходів та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору. За результатами перевірки прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Станом на момент проведення перевірки платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 до перевірки не надано документів, пов`язаних з предметом перевірки, в зв`язку з чим при проведенні перевірки використано інформацію наявну в податкових базах Головного управління ДПС у Рівненській області. Встановлено, що у 1 кварталі 2020р. платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 отримано дохід як додаткове благо у вигляді основної кредиторської заборгованості прощеної (анульованої) ТОВ «Кредитні Ініціативи», код ЄДРПОУ 3532653 в сумі 1882013,98 грн., проте фізичною особою ОСОБА_1 не подано до податкового органу податкову декларації про майновий стан і доходи за 2020р. При цьому сума доходу, отриманого платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, підлягає включенню до загального місячного (річного) доходу за 2020 рік і становить 1882013,98 грн. Оскільки позивачем не надано до перевірки доказів на спростування порушення, що встановлено актом перевірки а тому доводи позивача, наведені в адміністративному позові є незаконними та необґрунтованими. Зауважує скаржник, що платник податків не може посилатися в судовому процесі на підтвердження показників, які відображені ним у податковій звітності, на документи, які не були надані під час перевірки або впродовж десяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 21.05.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає вимоги апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду законним і обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене нею рішення суду залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Суд встановив такі фактичні обставини справи.
Головним управлінням ДПС у Рівненській області на підставі наказу №1093-п від 30.04.2024 проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ОСОБА_1 з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р., повноти декларування отриманих доходів та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору.
За результатами перевірки складено акт №8993/Ж5/17-00-24-05-18/2835509396 від 14.06.2024 р. (а.с.24 т.1), згідно яким перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 норм податкового законодавства, а саме:
- пп.16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.“в” л.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N2755-VI із змінами та доповненнями, п.4, 5, 6 розділу І Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02 жовтня 2015 року №859, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1298/27743 (із змінами та доповненнями), а саме, неподання Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік;
- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, пп. “а” п. 176.1 ст.176 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, п. 3, 4 Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.06.2017 року №591, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 липня 2017 р. за № 871/30739 - відсутність ведення обліку доходів та витрат за 2020 р.;
- пп. “д” пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: не оподаткування доходу в сумі 1 882 013,98 грн. отриманого у 1 кв. 2020р. як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) ТОВ “Кредитні Ініціативи”, код ЄДРПОУ 3532653, в результаті чого перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2020р. в сумі 338 762,52 грн.;
- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями, а саме: не оподаткування доходу в сумі 1 882 013,98 грн. отриманого у 1 кв. 2020 р. як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) ТОВ “Кредитні Ініціативи”, код ЄДРПОУ 3532653, в результаті чого перевіркою донараховано військовий збір за 2020р. в сумі 28230,21 гри.;
- п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44 Податкового, кодексу України від 2 грудня 2010 року N2755-VI із змінами і доповненнями, а саме: незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.
За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Рівненській області в прийнято:
- податкове повідомлення-рішення №1024/1700240523 від 22.07.2024 року форми “Р” про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 338 762,52 грн. (а.с.52 т.1);
- податкове повідомлення-рішення №3038/1700240523 від 22.03.2024 року форми “Р” про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному 28 230,21 коп. (а.с.54 т.1).
Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України). 
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на момент проведення перевірки та оформлення Акта перевірки), документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
Статтею 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 85.2. статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису підзвітних осіб копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.
Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронній формі, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.
За правилами пункту 85.4. статті 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Зі змісту наведених вище норм вбачається, що контролюючий орган під час проведення перевірки має право отримати від платника податків необхідну інформацію та документи згідно запиту, з метою встановлення дійсних обставин. 
Відповідно до підпункту 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). 
Згідно п.162.1 ст.162 ПК України (у редакції, яка діяла станом на лютий 2020 р.), платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. 
За визначенням пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
За правилами пункту 163.1 ст.163 ПК України (у редакції станом на лютий 2020 р.), об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
За змістом п.164.1 ст.164 ПК України (у редакції станом на лютий 2020 р.), базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
При цьому, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України у редакції станом на лютий 2020 р.).
Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.
Згідно абз. “д” пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (у редакції станом на лютий 2020 р.) – період прощення боргу згідно акту перевірки) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. 
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що обов`язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням; надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.
У розглядуваній справі суд встановив, що відповідно до наявної податкової інформації платник податків ОСОБА_1 протягом 2020 року отримував доходи, які згідно норм ПК України підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в поданій декларації про майновий стан і доходи.
В Акті перевірки вказано, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів протягом 2020 року та інформації у листі ТОВ “Кредитні Ініціативи” №221103/5 від 03.11.2022 р., платник податків ОСОБА_1 фактично отримав дохід у вигляді додаткового блага (суми доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості, ознака доходу “126”) від ТОВ “Кредитні Ініціативи” у розмірі 1882013,98 грн., з яких не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. 
Разом із тим, як підтверджується матеріалами справи, 09 вересня 2008 року між ВАТ “Сведбанк” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в іноземній валюті №1701/0908/71-133, за яким ОСОБА_1 надавались кредитні кошти у розмірі 74 тис. доларів для придбання власної житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира відразу по її придбанню була передана в заставу для кредитодавця згідно до іпотечного договору №1701/0908/71-133-Z-1 від 09.09.2008 р.
28 листопада 2012 р. між ТОВ “Факторингова компанія “Вектор Плюс” та ПАТ “Сведбанк”, яке є правонаступником ВАТ “Сведбанк”, був укладений договір факторингу, відповідно до якого права вимоги за Кредитним договором були відступлені на ТОВ “Факторингова компанія “Вектор Плюс”. Того ж дня вимоги за кредитним договором №1701/0908/71-133 від 09.09.2008 р. ТОВ “Факторингова компанія “Вектор Плюс” було продано для ТОВ “Кредитні ініціативи”.
В подальшому, внаслідок допущення позивачем прострочки у виконання кредитних грошових зобов`язань, 30.09.2013 р. Рівненським міським судом у справі №569/10118/13ц ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки №1701/0908/71-133-Z-1 від 09.09.2008 р. - житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка виступала забезпеченням за кредитним договором в іноземній валюті №1701/0908/71-133 від 09 вересня 2008 року. Вказане рішення було змінено Апеляційним судом Рівненської області в частині загального розміру заборгованості, яка підлягала погашенню за рахунок предмету іпотеки.
Згідно постанови ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 29.01.2016 р. відкрито виконавче провадження №49980238 на підставі рішення Рівненського міського суду від 30.09.2013 р. у справі №569/10118/13ц, згідно якого проводиться примусове стягнення на предмет іпотеки №1701/0908/71-133-Z-1 від 09.09.2008 р. - житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того, 06.04.2015 р. Рівненським міським судом у справі №569/14473/14-ц було також було ухвалено рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 на користь ТОВ “Кредитні ініціативи” заборгованості в розмірі 1628497 грн. 59 коп. за кредитним договором.
Згідно постанови ВДВС Рівненського міського управління юстиції від 25.06.2015 р. відкрито виконавче провадження №47940345 на підставі рішення Рівненського міського суду від 06.04.2015 р. у справі № 569/14473/14-ц, згідно до якого відбувається примусове стягнення заборгованості за кредитним договором №1701/0908/71-133 від 09.09.2008 р. В межах такого виконавчого провадження державним виконавцем також було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2015 р. за виконавчим провадженням. Згідно листа ВДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції №6273 від 30.01.2025 р. вказане виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 сум заборгованості по кредитному договору в іноземній валюті №1701/0908/71-133 від 09 вересня 2008 року на підставі рішення Рівненського міського суду від 06.04.2015 р. у справі № 569/14473/14-ц продовжує тривати на час розгляду спору.
Окрім того, судом встановлено, що 05.04.2019 р. Державним реєстратором Комунального підприємства “Реєстраційний центр” Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященко Віталієм Олеговичем прийнято рішення з індексним номером 46326779 про державну реєстрацію іпотечної квартири за ТОВ “Кредитні ініціативи” на підставі відповідного застереження в іпотечному договорів про можливість самостійної позасудової реєстрації прав власності на житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ “Кредитні ініціативи”.
Не погоджуючись із такими діями Державного реєстратора Комунального підприємства “Реєстраційний центр” щодо реєстрації прав власності на житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ “Кредитні ініціативи”, ОСОБА_1 звернувся із позовом щодо оскарження таких дій кредитора та державного реєстратора в суді. Рішенням Рівненського міського суду від 01.07.2021 р. у справі №569/17338/19 було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46326779 від 05.04.2019 р. винесеного державним реєстратором Комунального підприємства “Реєстраційний центр” Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященко Віталієм Олеговичем щодо передачі у приватну власність ТОВ “Кредитні ініціативи” квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак, у задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо витребування вищезгаданої квартири від ТОВ “Кредитні ініціативи” та повернення її ОСОБА_1 судом було відмовлено. У зв`язку із чим, вище вказана квартира і по цей день продовжує рахуватися, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ТОВ “Кредитні ініціативи”.
В подальшому, ОСОБА_1 22.07.2021 р., у зв`язку із набранням чинності положень Закону України “Про споживче кредитування”, яким було передбачено можливість реструктуризації заборгованості за кредитними зобов`язаннями в іноземній валюті (ст. 7 розділу ІV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про споживче кредитування”), звернувся до ТОВ “Кредитні ініціативи” із заявою про реструктуризацію заборгованості із споживчого кредиту, оскільки жодне із виконавчих проваджень ВП №49980238 (щодо звернення стягнення на предмет іпотеки) та ВП №47940345 (солідарне стягнення заборгованості), ТОВ “Кредитні ініціативи” у зв`язку із набуттям прав власності на квартиру ОСОБА_1 , що виступала забезпеченням, завершено не було.
21.08.2021 р. у відповідь на заяву ОСОБА_1 ТОВ “Кредитні ініціативи” було надіслано лист, в якому відмовлено ОСОБА_1 в реструктуризації існуючої заборгованості, у зв`язку із тим, що ТОВ “Кредитні ініціативи” за наслідком набуття прав власності на житлову квартиру, належну ОСОБА_1 , що виступала забезпеченням, частково задовільнили власні кредиторські вимоги, решту із непогашеної заборгованості було анульовано внаслідок прощення боргу. Разом із таким листом ОСОБА_1 було надано копію довідки ТОВ “Кредитні ініціативи” №850 від 19.02.2020 р., з якої вбачалися відомості прощення ТОВ “Кредитні ініціативи” в лютому 2020 р. суми заборгованості, в розмірі 1882013,98 грн.
З наведеного слідує, що ОСОБА_1 довідки №850 від 19.02.2020 р. від ТОВ “Кредитні ініціативи” у 2020 році не отримував, а про існування такого документу позивачу стало відомо лише 21.08.2021 р.
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 в зв`язку із отриманням інформації про прощення боргу, звернувся до Рівненського міського суду із заявою про визнання виконавчих документів, сформованих на підставі рішення Рівненського міського суду від 06.04.2015 р. у справі №569/14473/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 на користь ТОВ “Кредитні ініціативи” заборгованості в розмірі 1628497,59 грн. за кредитним договором такими, що не підлягають подальшому виконанню.
В обґрунтування такої заяви, ОСОБА_1 вказав, що як слідує із довідки ТОВ “Кредитні ініціативи” №850 від 19.02.2020 р. заборгованість за рішенням Рівненського міського суду від 06.04.2015 р. у справі №569/14473/14-ц по кредитному договору №1701/0908/71-133 від 09.09.2008 р. є повністю погашеною, у зв`язку із задоволенням вимог ТОВ “Кредитні ініціативи” в порядку ст. 37 ЗУ “Про іпотеку”, внаслідок чого стороні ОСОБА_1 було повідомлено в серпні 2021 р. про прощення (анульовання) залишку заборгованості за кредитним Договором №1701/0908/71-133 від 09.09.2008 р. Однак, не зважаючи на вищевикладені події щодо прощення боргу, станом на серпень 2021 р. відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжується здійснюватися виконавче провадження, а також застосовуватися і його негативні наслідки, серед яких – арешт, накладений на усе його майно. Судом при ухваленні рішення у справі №569/14473/14-ц про стягнення заборгованості на користь ТОВ “Кредитні ініціативи” було встановлено солідарний обов`язок щодо сплати грошових коштів ОСОБА_1 та його дружини на користь ТОВ “Кредитні ініціативи”. Виконання такого обов`язку, зокрема, й прощення залишку заборгованості, свідчить про повне виконання судового рішення, а відтак й подальшу відсутність потреби примусового стягнення грошових коштів. ОСОБА_1 вважав, що виконавчі листи щодо стягнення боргу підлягають визнанню таким, що не підлягають подальшому виконанню, оскільки їх виконання призводить до порушення майнових прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Однак ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/14473/14-ц від 18.11.2021, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14.04.2022, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих документів, виданих Рівненським міським судом Рівненської області таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з відсутністю доказів припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами.
Відмовляючи в задоволенні такої заяви ОСОБА_1 , Рівненський міський суд, посилаючись на позицію ТОВ “Кредитні ініціативи”, у справі вказав, що “відповідно до умов іпотечного застереження, що міститься в укладеному між сторонами іпотечному договорі, та ст.37 Закону України "Про іпотеку" ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до державного реєстратора про проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки в якості позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки. 5 квітня 2019 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію за ТОВ "Кредитні ініціативи" права власності на предмет іпотеки, а саме квартиру у АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог ст.36 ЗУ "Про іпотеку" ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося із листом до позичальника/іпотекодавця про анулювання (прощення) всієї заборгованості за кредитним договором у зв`язку із набуттям у власність предмета іпотеки. Однак, боржник ОСОБА_1 оскаржив такі дії іпотекодержателя до суду і рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 1 липня 2021 року у цивільній справі № 569/17338/19 визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ "Кредитні ініціативи". З огляду на судову практику рішення суду ТОВ "Кредитні ініціативи" не оскаржувало. Враховуючи, що процедура досудового звернення стягнення на предмет іпотеки була скасована судом, заборгованість боржників не є такою, що прощена (анульована). Наразі квартира, що є предметом іпотеки, належить ТОВ "Кредитні ініціативи", оскільки відповідач не реєструє право власності на квартиру за собою. В судовому рішенні про скасування державної реєстрації відсутнє посилання на припинення речового права ТОВ "Кредитні ініціативи" на квартиру, що позбавляє стягувача можливості скасувати державну реєстрацію права власності за товариством. ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду, в якій просить зареєструвати право власності на квартиру за боржником. Підстави для визнання виконавчих листі такими, що не підлягають виконанню, передбачені ст.432 ЦПК України, відсутні, так як борг існує, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконане, виконавчі провадження щодо боржників не завершені. Обов`язку кредитора скасовувати повідомлення про анулювання (прощення) боргу не передбачено. Відтак, враховуючи, що боржником не надано доказів припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, добровільного виконання рішення суду, підстави для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, відсутні.”
Отже, у справі №569/14473/14-ц судом встановлено, що станом на 2021 – 2022 роки правові підстави для прощення боргу для ОСОБА_1 відпали, фактично рішення про прощення боргу було самостійно анульовано ТОВ “Кредитні ініціативи”, а подальші дії такого кредитора щодо продовження примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 є законними.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як встановлено судом із листа ВДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції №6273 від 30.01.2025 р., станом на час розгляду даного спору, виконавче провадження №49980238 (на підставі рішення Рівненського міського суду від 30.09.2019 р. у справі №569/10118/13ц, згідно до якого відбувається примусове звернення стягнення на стягнення на предмет іпотеки №1701/0908/71-133-Z-1 від 09.09.2008 р. - житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ), та виконавче провадження (№47940345 на підставі рішення Рівненського міського суду від 06.04.2015 р. у справі № 569/14473/14-ц, згідно до якого відбувається примусове стягнення заборгованості за кредитним договором №1701/0908/71-133 від 09.09.2008 р.) тривають, а з ОСОБА_1 продовжується примусове стягнення відповідних грошових коштів в рахунок задоволення грошових вимог ТОВ “Кредитні ініціативи” по кредитному договору.
За таких умов, суд констатує, що висновки ГУ ДПС у Рівненській області фактично не узгоджуються із наявними обставинами справи, а дії ТОВ “Кредитні ініціативи” щодо відображення відомостей у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про суми виплачених та утриманих податків про нарахування доходу у формі додаткового блага із прощеної заборгованості, не відповідають його фактично прийнятим рішенням щодо продовження примусового стягнення боргу із ОСОБА_1 у зв`язку із відкликанням власного рішення про анулювання боргу.
Також суд встановив, що позивач жодних повідомлень від ТОВ “Кредитні ініціативи” саме у 2020 році договорів не отримував та жодних договорів з кредитором із даного приводу не підписував. Про існування довідки №850 від 19.02.2020 р. позивач дізнався випадково і лише у серпні 2021 роки, коли звернувся до кредитора із заявою про реструктуризацію боргу. Проте, вказана довідка була відкликана за самостійним рішенням кредитора, що встановлено судом по іншій цивільній справі.
Разом з тим, в ході проведення контролюючим органом перевірки здійснювалося дослідження лише одного листа від ТОВ “Кредитні ініціативи” №221103/5 від 03.11.2022 р., який був направлений на адресу ГУ ДПС у Рівненській області, жодних інших документів, які б свідчили про обізнаність позивача із інформацією про прощення йому боргу, під час перевірки не досліджувалося.
Також позивач вказує, що жодного повідомлення про прощення боргу від банківських установ у 2020 році не отримував та не укладав жодної угоди (договору) про прощення боргу.
Тобто, факт належного повідомлення позивача про прощення боргу судом не встановлено та відповідачем не доведено. В той же час, надані позивачем до суду докази свідчать про зворотне існування боргу та його примусове стягнення кредитором на час розгляду спору.
Суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був вжити додаткових заходів щодо перевірки викладених у запереченнях на акт пояснень позивача, та додатково, в тому числі в порядку отримання доступу до документів, які складають банківську таємницю, вижити заходів щодо здобуття безпосередніх доказів, які б свідчили саме про вручення позивачу повідомлення про прощення боргу або належним чином засвідченої копії відповідного договору про прощення боргу, тощо.
Отже, з огляду на абз. “д” пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, згідно з якими у випадку неналежного повідомлення кредитором боржника про прощення йому боргу, зобов`язання із сплати податків покладається на такого кредитора як на податкового агента, враховуючи встановлені у цій справі обставини та наведене вище правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень щодо визначення позивачу додаткових податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що не спростовано доводами апеляційної скарги відповідача у відповідній частині. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що станом на момент проведення перевірки платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до перевірки не надано документів, пов`язаних з предметом перевірки, колегія суддів враховує таке.
Відповідно до підпункту 78.1.4. пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. 
Згідно з пунктом 79.2 статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. 
Зі змісту Акта перевірки видно, що ревізором не перевірялися жодні первинні документи щодо прощення боргу, натомість в основу Акта перевірки лягли виключно відомості з Державного реєстру фізичних осіб ДПС України та листа ТОВ “Кредитні ініціативи” №221103/5 від 03.11.2022 р.
Однак матеріали справи не містять доказів отримання копії наказу від контролюючого органу про проведення перевірки та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, а також жодних запитів з приводу виявлених розбіжностей не отримував.
Позивач повідомляє, що про існування порушення свого права довідався лише 06.01.2025 р. за обставин того, що під час розгляду судом справи №460/14981/24 позивач звернувся із запитом до відповідача про надання копій акту перевірки та прийнятих спірних рішень. Згідно із листом ГУ ДПС у Рівненській області №8663/Ж12/17-00-24-05-25 від 30.12.2024 р., який отримано позивачем лише 06.01.2025, вказаний акт перевірки та податкові повідомлення-рішення було повторно надіслано контролюючим органом для ОСОБА_1 . Отже, саме 06.01.2025 позивач зміг ознайомитися із змістом акту перевірки та оскарженими податковими-повідомленнями.
Таким чином, у ГУ ДПС у Рівненській області на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не було достатніх правових підстав вважати, що позивач належним чином обізнаний з інформацією щодо анулювання йому кредитної заборгованості. 
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що контролюючий орган вжив додаткових заходів щодо повідомлення позивача про проведення перевірки та витребування документів, пов`язаних з предметом перевірки.
Отже, у відповідній частині доводи апеляційної скарги також не знаходять свого підтвердження, а тому колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.
Колегія суддів на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу фактичних обставин справи та відповідних правових норм приходить до переконання, що на обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на порушення позивачем податкового законодавства у спірних правовідносинах. Висновки та доводи відповідача не ґрунтуються на аналізі суті та наслідків правовідносин позивача з банківською установою, які мали місце у спірних правовідносинах. 
Також колегія суддів зазначає, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року в адміністративній справі №460/1197/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повний текст постанови суду складено 14.05.2026 року