Справа № 463/3837/26
Провадження № 3/463/897/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши об`єднані в одне провадження матеріали справи, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Остапківці Городоцького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625442 від 27.03.2026 року, ОСОБА_1 22.03.2026 року о 12 год. 30 хв. по вул.Б.Хмельницького,188А у м.Львові, керуючи автомобілем марки «DACIA LOGAN» р.н. НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «TESLA MODEL S» р.н. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625445 від 27.03.2026 року, ОСОБА_1 22.03.2026 року о 12 год. 30 хв. по вул.Б.Хмельницького,188А у м.Львові, керуючи автомобілем марки «DACIA LOGAN» р.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, не залишився на місці пригоди та не повідомив органи чи підрозділи поліції, чим порушив вимоги п.2.10(а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Оскільки правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.ст.122-4, 124 КУпАП одночасно вчинено однією особою, приходжу до висновку, що такі справи слід об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер № 463/3842/26.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень заперечив. Зазначив, що він дійсно 22.03.2026 року перебував на паркові ТЦ «Епіцентр», проте жодного ДТП не вчиняв, жодного контакту його автомобіля з іншим автомобілем не було. Він удару не відчував, а тому йому не зрозуміло чому саме на нього працівники поліції склали протокол. Зазначив, що його автомобіль немає пошкоджень.
Потерпілий ОСОБА_2  в судовому засіданні пояснив, що він працює у ТЦ «Епіцентр» за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького,188А. 22.03.2026 року приїхав на роботу та залишив своє авто на стоянці ТЦ «Епіцентр». Ввечері, приїхавши додому, побачив пошкодження на своєму автомобілі. На наступний день, після перегляду службою безпеки ТЦ «Епіцентр» записів з камер відеоспостереження йому повідомили, що його автомобіль було пошкоджено на стоянці, після чого він викликав працівників поліції. Вказав, що йому достеменно невідомо, який саме автомобіль пошкодив його транспортний засіб, оскільки він не був очевидцем події та відео не бачив, проте знає, що таке надавалось працівникам поліції.
Уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення - старший інспектор ВРОМ ДТП УПП у Львівській області ОСОБА_3 на виклик суду для дачі пояснень не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, потерпілого, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625442 від 27.03.2026 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625445 від 27.03.2026 року, схему дорожньо-транспортної пригоди, рапорт, письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, приходжу до наступного висновку.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є шкідливість неправомірної поведінки порушника для суспільства, заподіяння або реальну загрозу заподіяння істотної шкоди суспільним відносинам, способу життя, усталеним соціальним цінностям, є саме суспільна небезпека.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна, умисна або необережна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у вину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п.п.2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху).
Згідно з п.2.3(б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п.10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
При складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівники поліції керуються Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395.
Відповідно до п.1 розділу ІІ зазначеної Інструкції протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
В якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, працівником поліції складено протоколи про адміністративне правопорушення, до яких долучено схему дорожньо-транспортної пригоди, рапорт та письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди.
Водночас, жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та суду не представлено.
Учасники процесу не заявляли клопотань про долучення нових доказів або витребування відповідних доказів на підтвердження обставин вчинення ДТП.
Протоколи про адміністративні правопорушення ґрунтуються лише на перегляді працівниками поліції записів камер відео спостереження будівлі ТЦ «Епіцентр», проте, такі записи особою, яка склала протоколи до матеріалів справ не долучено та сторонами такі для огляду та дослідження не пред`явлено.
В матеріалах справи також відсутні пояснення свідків, які могли б підтвердити чи спростувати обставини, що мали місце 22.03.2026 року за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького,188А за участю автомобіля марки «TESLA MODEL S» р.н. НОМЕР_2 .
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності складання протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства покладено на сторону обвинувачення (суб`єкта владних повноважень). Свідчення тільки працівника поліції у цій справі не може вважатись об`єктивним доказом, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за дотриманням чинного законодавства.
При цьому, оцінюючи протокол як доказ та долучені до протоколу матеріали, суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відтак, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, з врахуванням положень ст.62 Конституції України та практики ЄСПЛ, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП належними і допустимими доказами не доведена, що свідчить про відсутність в його діях складу інкримінованого правопорушення.
Крім того, диспозиція ст.122-4 КУпАП полягає у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пункт 2.10(а) Правил дорожнього руху передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Однак, оскільки судом встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то у нього не виникало обов`язку, передбаченого п.2.10(а), а саме: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог чинного законодавства особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Таким чином, оцінивши в сукупності, встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, а тому, провадження в справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.122-4, 124, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя        Грицко Р.Р.