Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Справа № 520/3053/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача у якому просить: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 шляхом внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання непридатним ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку; 
- вирішити питання розподілу судових витрат.
В обґрунтування адміністративного позову покликається на те, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність, що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.
ІНФОРМАЦІЯ_3 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що згідно з наданим позивачем електронним військово-обліковим документом із застосунку «Резерв+» він офіційно перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 за новим місцем проживання у Полтавській області, внаслідок чого відповідач остаточно втратив будь-яку адміністративну, організаційну юрисдикцію та технічний доступ до електронного профілю позивача. Відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та Порядку № 1487, виключну компетенцію щодо актуалізації даних у системі має лише той орган, де особа фактично перебуває на обліку. Крім того, у військово-облікового документі сформованого засобами «Резерв+» у розділі медичного огляду чітко вказано статус позивача «непридатний з виключенням з військового обліку» та дату ВЛК - 23 липня 2022 року, що беззаперечно доводить факт своєчасного та належного внесення відповідачем усіх необхідних даних ще у 2022 році.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить аргументи про те, що обліковий запис позивача у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів з позначкою «на обліку» створено помилково, а саме внаслідок того, що відповідач не створив обліковий запис позивача у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів з позначкою «виключено». Створення помилкового облікового запису у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості у якому суперечать первинним документам, не змінює статус позивача, як особи, яка виключена з військового обліку. Жодного рішення будь-яких органів про позбавлення позивача статусу «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» та поновлення його на військовому обліку відповідачем не надано. Отже, перевірити обґрунтованість вимог особи, що звертається, може лише той ТЦК та СП, ВЛК якого прийняла рішення про визнання особи непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, та який виключив особу з військового обліку, оскільки саме він зберігає первинні документи щодо надання особі зазначеного статусу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що 27.03.2025 ОСОБА_1 було взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 як громадянина, який прибув з іншої місцевості. Також відповідач зазначає, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодної первинної медичної документації (картки амбулаторного хворого, виписки тощо), що була винесена під час проходження медичного огляду при позаштатній ВЛК, на підставі яких було винесено відповідну довідку. Наявність тільки однієї копії довідки ВЛК не може належним чином та у повній мірі підтвердити наявність підстав для висновку про непридатність позивача до військової служби і підстав для виключення з військового обліку. Відтак позивач прибув з іншої адміністративно-територіальної одиниці і, відповідно, мав бути взятим на військовий облік відповідним ТЦК та СП, в юрисдикції якого знаходиться нове місце проживання громадянина, а сукупність наявних відомостей не дозволяла прийти до однозначного висновку про можливість виключення позивача з військового обліку. Відповідач зазначає, що позивачем не долучено до позову підтверджень факту звернення ним до ІНФОРМАЦІЯ_5 на предмет виключення з військового обліку, проходження ВЛК тощо. Відтак станом на дату ініціювання судового розгляду відсутні підстави вважати, що з боку ІНФОРМАЦІЯ_5 було вжито дій або допущено бездіяльність, які б можна було кваліфікувати як протиправні і які б тягнули своїм наслідком необхідність захисту прав позивача в судовому порядку.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Навидить пояснення аналогічні змісту адміністративного позову. 
23.02.2026 ухвалою судді адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали. 
04.03.2026 ухвалою суду адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
23.03.2026 ухвалою суду залучено до участі у справі № 520/3053/26 в якості другого відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувано у відповідача докази: витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів « ІНФОРМАЦІЯ_6 » щодо ОСОБА_1 (номер в реєстрі Оберіг 250420231455776200009).
Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.
Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" та військово-обліковим документом Резерв+.
Позивач уточнив свої військово-облікові дані 27.03.2025, про що свідчить інформація з електронного військово-облікового документу позивача, сформованого 04.02.2026.
У графі «Адреса проживання» зазначено: АДРЕСА_1 .
Згідно даних Реєстру, дата останнього проходження позивачем ВЛК - 06.03.2002, непридатний з виключенням з військового обліку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 23.07.2022 пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 та на підставі статті 12 «А» гр. II розкладу хвороб (наказ МОУ від 14.08.2008 року №402) визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку військовозобов`язаних, що підтверджується копією довідки військово-лікарської комісії №441.
23.07.2022 ОСОБА_1 видане тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , в якому зазначено, що він 23.07.2022 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 12 «А» гр. II наказу МОУ №402-2008 р. 
30.01.2026 позивач через електронні послуги мобільного додатку Резерв+ направив запит в якому просив внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні персональні і службові дані відносно нього, а саме відомості про виключення позивача з військового обліку.
Згідно з повідомленням від 06.02.2026 з електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста запит на виправлення даних відхилено.
Позивач наводить аргументи про те, що бездіяльність посадових осіб відповідача є протиправною щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про визнання позивача непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII визначено перелік підстав, за наявності яких військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За приписами ч. 8 ст. 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Згідно з частинами 1, 3 та 4 ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Частиною 5 ст. 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч. 1 ст. 34 Закону №2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону №2232-ХІІ призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16.03.2017 №1951-VIII (далі - Закон №1951-VIII) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (ч. 1 ст. 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин 8, 9 ст. 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені ст. 9 Закону №1951-VIII, до яких віднесено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Частинами 1, 3 ст. 14 Закону №1951-VIII передбачено, що ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
На виконання ч. 5 ст. 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок організації ведення військового обліку військовозобов`язаних, призовників та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних (п. 6 Порядку №1487).
Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (п. 20 Порядку №1487).
Відповідно до приписів п. 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, з-поміж іншого:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
організовують взаємодію з державними органами, підприємствами, установами та організаціями щодо строків та способів звіряння даних списків персонального військового обліку та карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також їх оповіщення;
організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;
проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку;
виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, на районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок вносити до Реєстру передбачені Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Позивач, обґрунтовуючи протиправність бездіяльності відповідача вважає, що оскільки позивач виключений з військового обліку на підставі визнання його непридатним до військової служби, відповідач зобов`язаний був внести відповідну інформацію в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, але протиправно не зробив цього.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно відомостей про місце проживання, що містяться у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , місце реєстрації ОСОБА_1 , зареєстроване з 18.05.2004 за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, згідно уточнених 27.03.2025 даних, що містяться у військово-обліковому документі Резерв+ позивача, адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Також, вищевказана адреса місця фактичного проживання зазначена і самим позивачем в адміністративному позові.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 .
У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено, що позивач офіційно перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 за новим місцем проживання у Полтавській області.
Крім того, суд зазначає, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» позивач 23.07.2022 визнаний непридатним з виключенням з військового обліку по гр. II статті 12 «А» (наказ МО України Наказ Міністра оборони України "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" від 14.08.2008 № 402, зареєстрований в МЮУ 17.11.2005 за № 1109/15800 р.), протокол №23.07.2022 про що зроблена відповідна відмітка в графі 34 – відомості про медичний огляд.
В графі 37 – відмітки про взяття, зняття або виключення з обліку, зазначено, що позивача 23.07.2022 виключено з військового обліку 23.07.2022 на підставі п.3 ч.6 ст.37, оскільки визнаний непридатним до військової служби та 27.03.2026 позивача знято з військового обліку (аб.2 п.2 ч.5 ст.37) – вибув в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання.
Також в графі 37 міститься запис про те, що 27.03.2025 позивача взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 559 (в подальшому - Порядок № 559), військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.
Згідно з п. 3 Порядку № 559, відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним.
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через: електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
Пунктом 4 Порядку № 559 визначено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що у разі виявлення розбіжностей у військово-облікових документах з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особа може звернутися до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку із відповідною заявою та всіма необхідними документами з метою приведення дійсних відомостей у відповідність.
Відповідно до відкритої інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України, застосунок Резерв + надає можливість оперативного оновлення даних та доступу до інформації у реєстрі Оберіг.
При цьому, відповідно до статті 14-1 Закону № 1951-VІІІ електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Вказаний кабінет реалізовано у форматі застосунку Резерв +.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 30.01.2026 позивач через електронні послуги мобільного додатку Резерв+ направив запит в якому просив внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні персональні і службові дані відносно нього, а саме відомості про виключення позивача з військового обліку.
Згідно з повідомленням від 06.02.2026 з електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста запит на виправлення даних відхилено.
Оскільки позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому відповідальним за внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання непридатним ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку є саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак матеріали справи не містили доказів, що позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідною заявою про внесення відомостей до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а відтак доводи позивача про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 допущено протиправну бездіяльність щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку, суд оцінює критично та не бере до уваги.
Судом враховуються аналогічні висновки, викладені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №520/5641/25.
Крім того, суд повторно зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» позивач 23.07.2022 визнаний непридатним з виключенням з військового обліку по гр. II статті 12 «А» (наказ МО України Наказ Міністра оборони України "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" від 14.08.2008 № 402, зареєстрований в МЮУ 17.11.2005 за № 1109/15800 р.), протокол №23.07.2022 про що зроблена відповідна відмітка в графі 34 – відомості про медичний огляд. В графі 37 – відмітки про взяття, зняття або виключення з обліку, зазначено, що позивача 23.07.2022 виключено з військового обліку 23.07.2022 на підставі п.3 ч.6 ст.37, оскільки визнаний непридатним до військової служби та 27.03.2026 позивача знято з військового обліку (аб.2 п.2 ч.5 ст.37) – вибув в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання.
Відтак відомості про визнання непридатним ОСОБА_1 до військової служби та виключення його з військового обліку внесені ІНФОРМАЦІЯ_3 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 23.07.2022.
В силу правових висновків постанови Верховного Суду від 06.06.2024 у справі №400/1217/23:
1) обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі;
2) позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності;
3) обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви. В разі неможливості самостійно представити такі докази, позивач повинен про це повідомити суд та зазначити причини, з яких доказ не може бути подано. Крім того, позивач вправі подати до суду клопотання про витребування доказів, із зазначенням причини неможливості самостійного їх представлення та наведенням вжитих ним для цього заходів;
4) посилання позивача на те, що в силу вимог частини 2 статті 77 КАС України обов`язок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача не виключає визначеного частиною 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.
Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, а тому у таких необхідно відмовити.
У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати понесені позивачем необхідно покласти на останнього.
Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
у х в а л и в :

У адміністративному позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Судові витрати понесені ОСОБА_1 покласти на останнього.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; 
відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження – АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ;
відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження – АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
Повне судове рішення складено та підписано суддею 29.05.2026.

Суддя М. І. Садова