ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року 

м. Київ

справа № 260/89/25

адміністративне провадження № К/990/15047/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 (суддя Плеханова З.Б.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026 (колегія суддів у складі: головуючого судді Запотічного І.І., суддів Довгої О.І., Шинкар Т.І.) у справі №260/89/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У січні 2025 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міноборони), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати пункт 32 Протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 №20/8 про повторну відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги вперше як інваліду 1 групи з 30.10.2017;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу вперше, у зв`язку із встановленням інвалідності 1 групи;
стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі місячної мінімальної заробітної плати.
2. На обґрунтування позовних вимог послався на те, що він є особою, звільненою з військової служби, та має право на отримання одноразової грошової допомоги вперше у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 30.10.2017, тобто того року, в якому встановлено інвалідність 1 групи, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення із строкової служби вперше - 02.09.1966, пов`язану з проходженням військової служби, внаслідок захворювання, що мало місце в період строкової військової служби. Вважає, що Міноборони безпідставно відмовило йому у виплаті одноразової грошової допомоги у пункті 32 Протоколу від 20.09.2024.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3. Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 10.11.1963 по 27.07.1966 у військовій частині № НОМЕР_1 Закавказького військового округу.
4. В період з січня по червень 1966 року військовослужбовець ОСОБА_1 перебував у короткостроковому відрядженні у військовій частині № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , що підтверджується архівною довідкою Центрального архіву мо рф м. Подільськ від 01.11.2002.
5.  ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ОГВ 367 ( АДРЕСА_2 ) з діагнозом: Сечокам`яна хвороба, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №1485/638.
6. Після лікування військовослужбовець ОСОБА_1 оглянутий Військово-лікарською комісією (далі - ВЛК) НОМЕР_3 ОВГ (м. Тбілісі) 07.07.1966 за діагнозом: Сечокам`яна хвороба, стан після операції видалення каменю лівої ниркової миски, за статтею 63 б, гр.1, наказу МО СРСР № 275 - 1961 року, був визнаний «непридатний у мирний час, придатний до нестройової служби у воєнний час», захворювання отримано в період проходження військової служби.
7. Вперше ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 02.09.1966, що підтверджується довідкою від 02.09.1966 серії Д-71 №201668, причиною інвалідності у довідці зазначено: захворювання, отримане у період проходження служби в Радянській Армії.
8. При повторному огляді 30.10.2017 ОСОБА_1 призначено першу «Б» групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ №0741796 від 30.10.2017. Згідно вказаної довідки причиною інвалідності зазначено, захворювання, отримане в період проходження військової служби.
9. Суди також установили, що ОСОБА_1 раніше звертався до суду із позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати пункт 44 Протоколу №65 від 24.05.2019 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017; 2) стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі мінімальної заробітної плати, помноженої на кількість місяців тривалості протиправного рішення з 18.02.2019 по день скасування протиправного рішення.
Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 25.10.2019 у справі №260/1173/19 у задоволенні позову відмовив.
10. 01.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 у справі №260/1173/19.
11. Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою від 15.07.2022 у справі №260/1173/19, залишеною без змін постановою від 26.10.2022 Восьмого апеляційного адміністративного суду, відмовив в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі.
12. Позивач 22.02.2024 повторно звернувся до Міністерства оборони України із заявою, в якій просив повторно розглянути документи щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги вперше у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 30.10.2017, тобто того року, в якому встановлено інвалідність 1 групи, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення із строкової служби вперше - 02.09.1966 внаслідок захворювання, що мало місце в період строкової військової служби, та за результатами розгляду прийняти нове обґрунтоване рішення.
13. Позивач 28.02.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 30.10.2017 першої групи інвалідності, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення із строкової служби вперше - 02.09.1966 внаслідок захворювання, що мало місце в період строкової військової служби.
14. ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 06.03.2024, адресованим Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (через Управління соціальної підтримки, Особовий рахунок № НОМЕР_4 ), зазначив, що ОСОБА_1 не має права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
15. Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 №20/в, оформленим протоколом, позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.
16. Зі змісту вказаного Витягу з протоколу від 20.09.2024 №20/в вбачається, що підставами для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги були наступні:
заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 1966 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги;
заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін після звільнення зі служби;
за зверненням заявника в 2024 році зазначається, що статтею 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Заявник звернувся за реалізацією своїх прав понад трирічний термін після встановлення інвалідності в 2017 році.
17. Позивач не погодився із рішенням відповідача і звернувся до суду.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
18. Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 27.03.2025, залишеним без змін постановою від 27.02.2026 Восьмого апеляційного адміністративного суду, у задоволенні позову відмовив.
19. Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку що стаття 16 Закону №2011-XII та положення Порядку №975, які діяли на час встановлення позивачу інвалідності І групи, не передбачали можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ
20. Не погодившись з такими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
21. Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, скаржник визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
На обґрунтування цієї підстави скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та пункту 8 Порядку №975 без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.04.2022 у справі №240/12378/19, щодо призначення вперше одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період строкової військової служби, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення із строкової військової служби вперше.
22. Позивач зазначає, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення у цій справі, порушили положення частини другої статті 9 КАС України та не врахували висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 31.10.2018 у справі №826/16958/17, у якому наведено, що Суд розглядає позовну заяву в межах заявлених позовних вимог та може вийти за межі позовних вимог, лише з метою захисту прав позивача.
23. Позивач вважає, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою той факт, що він є особою, звільненою з військової служби, і має право на отримання одноразової грошової допомоги вперше у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 30.10.2017, тобто того року, в якому встановлено інвалідність 1 групи, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення із строкової служби вперше - 02.09.1966, пов`язану з проходженням військової служби, внаслідок захворювання, що мало місце в період строкової військової служби. 
Скаржник доводить, що Міноборони безпідставно відмовило йому у виплаті одноразової грошової допомоги у пункті 32 Протоколу від 20.09.2024.
24. У касаційній скарзі скаржник, окрім наведеного, покликається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача, оскільки стосується його соціальних прав, як особи, якій вперше встановлена інвалідність не пізніше трьох місячного строку після звільнення зі строкової військової служби.
25. Також у якості підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції скаржник покликається на частини другу і третю статті 353 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не дослідив зібрані у справі докази, відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України. Вважає, що суд не дослідив причину встановлення йому інвалідності і його право на отримання одноразової грошової допомоги. 
26. ІНФОРМАЦІЯ_2 у відзиві на касаційну скаргу, покликаючись на законність і обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін. Покликається на правомірність висновків судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги з тих підстав, що на час встановлення позивачу І групи інвалідності законодавством не було передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, внаслідок поранення, пов`язаного із захворюванням, отриманим в період проходження військової служби. 
27. Міноборони у відзиві на касаційну скаргу, покликаючись на законність і обґрунтованість судових рішень першої та апеляційної інстанцій, просить залишити їх без змін. Покликається на відсутність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги з тих підстав, що на час встановлення позивачу І групи інвалідності законодавством не було передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
28. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, відзивів на неї, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, виходить з такого.
29. Предметом цієї справи є право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу як військовослужбовцю, інваліду І групи, яка настала після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.
30. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, у редакції, чинній на дату отримання позивачем інвалідності) інвалідності).
32. Статтею 41 Закону №2232-XII визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
33. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 №328-V статтю 16 Закону №2011-XII викладено в новій редакції, яка діяла з 01.01.2007, та якою було введено поняття «одноразова грошова допомога».
34. Згідно з цією редакцією статті 16 Закону №2011-XII Кабінетом Міністрів України 28.05.2008 прийнято постанову №499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.
35. Відповідно до пункту 2 цієї постанови призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
36. Згідно з пунктом 3 вказаної постанови також передбачено завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 року, відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №488, а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284.
37. У разі встановлення особі інвалідності, що пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби, до 01 січня 2007 року, призначення та виплата такій особі страхових платежів здійснюється в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання таких платежів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09.11.2018 у справі №759/5707/16-а.
38. Суди установили, що позивач проходив строкову військову службу, вперше йому встановлено ІІІ групу інвалідності з 02.09.1966 у зв`язку з захворюванням, отриманим у період проходження служби в Радянській Армії. Згодом, у 2017 році позивачу встановлено І групу інвалідності. 
39. Частиною другою статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
40. Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
41. Наведені норми передбачають, що строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.
42. Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі №750/5074/17 зазначив, що частина шоста статті 16 Закону №2232-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема: особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби; визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби; відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.
43. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону №2011-ХІІ.
44. З метою реалізації норм статті 16-3 Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №975.
Пунктом 3 Порядку №975 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
45. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0741796 від 30.10.2017, ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності з 30.10.2017 - захворювання, отримане в період проходження військової служби.
46. До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 (далі - Закон №1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
47. Однак, з 01.01.2017, після набрання чинності Закону № 1774-VIII, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який у разі настання інвалідності виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.
У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону № 2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
48. Ураховуючи встановлені фактичні обставини у цій справі, зокрема, що інвалідність у позивача настала вперше 02.09.1966, І групу інвалідності встановлено 30.10.2017, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій, що статтею 16 Закону №2011-XII та положеннями Порядку №975, які діяли на час встановлення позивачу інвалідності І групи, не передбачалось право наі отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.
Ці висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 04.07.2023 у справі №240/6023/18, від 07.11.2023 у справі №200/10819/20-а, від 23.01.2025 у справі №380/14731/23.
Суд не вбачає підстав для відступу від цих висновків і скаржник у касаційній скарзі не наводить цих підстав.
49. Колегія суддів не приймає посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13.04.2022 у справі №240/12378/19, від 31.10.2018 у справі №826/16958/17, оскільки ці висновки сформульовані за відмінних від цієї справи обставин справи та правового регулювання.
У цій справі, на відміну від обставин у наведених справах, інвалідність позивача настала в період, коли законодавець не передбачав право на отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.
50. Відтак суди першої і апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
51. Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень і погоджується з їх висновками.
52. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
53. Оскільки колегія суддів залишає у силі рішення судів першої і апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі №260/89/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб