Справа №: 398/66/26	

провадження №: 2/398/1589/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"01" травня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Суржик І.С.,
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Зінченко Г.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

06.01.2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє на підставі ордеру адвокат Зінченко Г.В., звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, оформленим у вигляді розписки, від 09.05.2025 року в розмірі 568 396,46 грн та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.05.2025 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 568 396,46 грн, а відповідач зобов`язався повернути позику до 01.11.2025 року. Проте, у встановлений договором строк відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики та не повернув отримані у борг грошові кошти.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Зінченко Г.В. позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що 09.05.2025 року ОСОБА_1 було надано в борг ОСОБА_2 568 396,46 грн зі строком повернення до 01.11.2025 року, що підтверджується відповідною розпискою. На момент подачі позову в суд борг не було повернуто. Вже під час розгляду справи в суді, відповідачем було частково сплачено заборгованість в розмірі 150 000,00 грн та 77 000,00 грн, а тому на цей час розмір заборгованості складає 341 396,46 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав. Пояснив, що розписка була написана 09.05.2025 року ним власноручно і він отримав від позивача в борг 568 396,46 грн, які повинен був повернути до 01.11.2025 року. Вся сума боргу до 01.11.2025 року ним повернута не була, однак 18.03.2025 року він повернув позивачу 150 000,00 грн та 20.04.2026 року 77 000,00 грн, в зв`язку з чим визнає залишок боргу з вирахуванням повернутих сум.
Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 – 82 ЦПК.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої якості (ст. 1046 ЦК України).
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі 6-1103цс16, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, від 18 вересня 2013 року №6-63цс13 та постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі №524/4946/16-ц, від 25 березня 2020 року у справі №569/1646/14-ц, від 14 квітня 2020 року у справі №628/3909/15, від 21 липня 2021 року у справі №758/2418/17, від 14 липня 2022 року у справі №204/4341/17.
Судом встановлено, що 09.05.2025 року відповідач власноручно склав розписку, в якій зазначив, що отримав від позивача в борг 568 396,46 грн зі строком повернення боргу до 01 листопада 2025 року.
Факт укладення договору позики, складення розписки та передання грошових коштів учасниками справи не оспорюється.
Оцінюючи зміст зазначеної розписки, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики, відповідно до яких відповідач засвідчив факт отримання 09.05.2025 року від позивача в борг грошових коштів у сумі 568 396,46 грн, які зобов`язався повернути позивачу до 01.11.2025 року.
Наявність у позивача оригіналу розписки, яку ним надано в судовому засіданні для дослідження судом, свідчить про отримання грошових коштів в борг та неповернення такого боргу відповідачем.
Судом під час розгляду справи досліджено оригінал розписки від 09.05.2025 року та встановлено, що в розписці від 09.05.2025 року маються записи про часткове повернення боргу, а саме: 18.03.2026 року ОСОБА_1 від ОСОБА_2 було отримано в рахунок погашення боргу 150 000,00 грн та 20.04.2026 року ОСОБА_1 від ОСОБА_2 було отримано в рахунок погашення боргу 77 000,00 грн, а тому сума боргу на цей час становить 341 396,46 грн.
За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ч. ч. 1 – 3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки відповідач не виконав передбачені договором позики і законом зобов`язання, борг в повному обсязі не повернув, при цьому визнав позовні вимоги в обсязі неповернутої частини боргу та визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої суми боргу в розмірі 341 396,46 грн.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки, відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, при цьому, відповідачем частково повернуто борг вже після подання позову та відкриття провадження у справі, то суд вважає, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2 842,50 грн, а іншу частину судового збору у розмірі 2 842,50 грн, сплаченого позивачем, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 – 81, 141, 206, 258, 259, 263 – 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикизадовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 09 травня 2025 року в розмірі 341 396 (триста сорок одна тисяча триста дев`яносто шість) грн 46 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 842 ( дві тисячі вісімсот сорок дві) грн 50 коп.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету частину сплаченого судового збору при подачі позову до суду в розмірі 2 842 (дві тисячі вісімсот сорок дві) грн 50 коп, згідно з квитанцією від 05.01.2026 року.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 01 травня 2026 року.

Суддя О.В.Авраменко