Справа № 593/563/26
Провадження № 3/593/221/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2026 р. м.Бережани
Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції № 1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Шабельна Жовківського району Львівської області, громадянки України, на утриманні має двоє  малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 - у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП,- 

В С Т А Н О В И В:
Дільничним офіцером поліції СППП Відділу поліції № 1 Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області лейтенантом поліції Герасимович Юлією Володимирівною 7 квітня 2026 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 745463, з якого видно, що 7 квітня 2026 року, о 14 год. 45хв., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно протягом року ухилялася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: житлове приміщення у занедбаному стані, речі та побутове сміття розкидане, що створює неналежні умови проживання та розвитку дітей.
Дії ОСОБА_1 дільничним офіцером поліції СППП Відділу поліції № 1 Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області лейтенантом поліції Герасимович Юлією Володимирівною кваліфіковані за ч.2 ст.184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, не визнала, пояснила, що вона протягом року не притягалася до адмінвідповідальності за неналежне виховання дітей, а тому вона не може бути притягнута до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП. Крім цього зазначила, що вона зареєстрована та разом із своїми дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 5 квітня 2026 року вона приїхала в Бережани до свого знайомого ОСОБА_4 , що мешкає в АДРЕСА_2 , а через два дні, а саме: 7 квітня 2026 року по місцю його проживання прийшла соціальна служба та безпідставно склала акт обстеження умов проживання та протокол щодо неї. Вважає, що це житло є ОСОБА_5 , а тому вона не має відповідати за те, що не належить їй, бо вона там знаходилася лише у гостях, а крім цього вона була присутня при складенні цього акту та може сказати, що неналежних умов проживання там не було, бо в квартирі хоч обстановка не багата, проте брудно не було, а тому вважає, що інформація, яка вказана працівником поліції у складеному протоколі, не відповідає дійсності, а так як в матеріалах справи відсутні докази того, що вона належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, тому просила провадження по справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП. 
Суд, заслухавши пояснення особи щодо якої складено адміністративний протокол, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що провадження по справі слід закрити, виходячи із наступного.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст. 278 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та у відношенні особи, щодо якої цей протокол був складений.
Частиною першою ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність у виді попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів громадян за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Частиною другою  статті 184 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за дії передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тобто необхідною умовою наявності складу правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП мали би бути повторні дії ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, які мали би бути допущені нею після накладення на неї адмінстративного стягнення. 
Виходячи з вказаного, у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено норми закону, яким передбачені обов`язки ОСОБА_1 щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей від виконання яких ОСОБА_1 ухилилася саме 7 квітня 2026 року та не долучено доказів того, що вона вже притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП і її дії носять повторний характер, які можна було б кваліфікувати за ч.2 ст.184 КУпАП.
Приймаючи по справі рішення про закриття провадження у справі, суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який повинен відповідати певним вимогам, зокрема, містити відомості про суть адміністративного правопорушення (ч.1 ст. 256 КУпАП).
Обов`язок належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП та ч.2 ст.251 КУпАП) та не може бути перекладено на суд.
Розгляд справ про адміністративне правопорушення врегульовано главою 22 КУпАП, де в ст. 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Виходячи з системно-логічного тлумачення вказаних норм законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на підставі протоколу про адміністративне правопорушення в межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки за допомогою доказів, доданих до справи про адміністративне правопорушення, наявності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Суд звертає увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких фактичних даних, які би підтверджували про наявність ознак вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а саме: показання свідків, технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження, інші документи, які б вказували на обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
У якості доказів до протоколу не долучено пояснення свідків, очевидців вказаного у протоколі правопорушення, чи відеозапису вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, не відібрано та не долучено до матеріалів справи письмові пояснення самої правопорушниці, а лише подано декілька фотографій, із яких неможливо зробити висновок, що в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в її складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП. 
А так як суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 184, 247, 251, 252, 280, 282, 289 КУпАП, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області Данилів О.М.