ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 29 квітня 2026 року 	Справа № 903/224/25 (344/9169/25)	

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал”
до відповідача: ОСОБА_1 

про стягнення 117255,00 грн,
в межах справи № 903/224/25
за заявою  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,

за участю представників-учасників справи:
від позивача: н/з; 
від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Суть спору: 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до господарського суду із заявою від 27.02.2025 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 розгляд заяви було розподілено судді Вороняку А. С..
Ухвалою суду від 19.03.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника – ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника – ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Гузь Ольгу Пантеліївну, заборонено боржнику – ОСОБА_1 вчиняти заходи, спрямовані на відчуження майна, розгляд справи в попередньому засіданні призначено на 13.05.2025.
Ухвалою суду від 01.07.2025 затверджено план реструктуризації боргів ОСОБА_1 , який набрав чинності з дня його затвердження господарським судом і є обов`язковим для боржника та кредиторів.
23.05.2025 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” до ОСОБА_2 про стягнення 117255,00 грн заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтуваннях позовних вимог позивач вказує, на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №190960896 від 28.07.2023 в частині своєчасного повернення отриманих грошових коштів, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість в сумі 117255,00 грн, з них 25000,00 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 92255,00 грн заборгованість за відсотками.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.06.2025.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.06.2025 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, передано за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.08.2025 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.01.2026 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, передано за підсудністю до Господарського суду Волинської області.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2026 матеріали справи № 903/224/25 (344/9169/25) передано на розгляд судді Вороняку А. С..
Ухвалою суду від 10.02.2026 постановлено прийняти справу № 344/9169/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” до ОСОБА_2 про стягнення 117255,00 грн до розгляду в межах справи № 903/224/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Розгляд справи по суті призначено на 11.03.2026. Запропоновано відповідачу подати суду, в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову (при наявності), одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу – заперечення на відповідь позивача, протягом 3-х днів з дня отримання відповіді на відзив з доказами надіслання позивачу. Запропоновано позивачу конкретизувати(зазначити вірне) прізвище відповідача у відповідності до персональних даних, що містяться у державних реєстрах. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” про витребування доказів задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство КБ "Приватбанк" (вул.Грушевського,1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) в строк до 06 березня 2026 року надати суду інформацію, що містить банківську таємницю, а саме : інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжна картка, маска картки № НОМЕР_2 / чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка па ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); інформацію про переказ коштів із транзитних рахунків - ДЕБЕТ рах. № НОМЕР_3 Товариства з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” (Код ЄДРПОУ: 38569246) та зарахування на картковий рахунок-маска карти № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період 28.07.2023 - 23.07.2023 у сумі 25000,00 грн (безготівкове зарахування Моneyveo SFD Visa Transfer, згідно платіжного доручення №4CD2ABB9-0E90-41BE-9265-A039624C0432 від 28.07.2023); інформацію: чи є/був номер телефону НОМЕР_4 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився номер телефону НОМЕР_5 в анкетних даних ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); у разі підтвердження переказу коштів із транзитних рахунків - ДЕБЕТ рах. № НОМЕР_3 Товариства з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” (Код ЄДРПОУ: 38569246) на картковий рахунок-маска карти № НОМЕР_2 , що належить Хімій (Шкелебей) Ліані Богданівні (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період 28.07.2023 - 23.07.2023 у сумі 25000,00грн (безготівкове зарахування Моneyveo SFD Visa Transfer, згідно платіжного доручення №4CD2ABB9-0Е90-41ВЕ-9265-А039624С0432 від 28.07.2023), первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок боржника).
26.02.2026 через систему “Електронний суд” від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що позивачем не подано доказів видачі кредиту, нарахування відсотків ТОВ “Таліон плюс” є безпідставним. Оскільки згідно з п. 1.3 та 1.4 договору факторингу з ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” від 28.11.2018, до фактора перейшло право вимоги на борг, тобто зобов`язання перед клієнтом, яким є ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога”, а не фактор ТОВ “Таліон плюс”. Подальше нарахування фактором відсотків, тобто збільшення боргу, не передбачено умовами договору факторингу. Посилання позивача на загальне визначення “факторингу” у Закону України “Про банки і банківську” ст. 49 діяльність щодо нарахування відсотків ТОВ “Таліон плюс” не узгоджується з умовами самого Договору факторингу від 28.11.2018 та нормою ст. 514 ЦК України. Оскільки ТОВ “Таліон плюс” безпідставно нарахувало на первинний борг щодо клієнта ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” відсотки за користування кредитом, то розмір зобов`язання ОСОБА_1 у № 2 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 визначений неправильно. Фактично до ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” перейшло право вимоги на суму 40 520,00грн., з яких 25000,99 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 15 595,00 грн заборгованість по відсотках, згідно з Реєстром прав. Даний відзив долучений до матеріалів справи.
05.03.2026 через відділ документального забезпечення та контролю суду від Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" надійшов лист, у якому зазначають, що згідно отриманої ухвали банк зобов`язано надати: первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення за період 28.07.2023-23.07.2023 у сумі 25000 грн. Разом з тим, як вбачається із зазначених даних, у періоді за який необхідно надати інформацію, допущено помилку, а відтак просить уточнити конкретний період за який необхідно надати інформацію. Дана заява долучена до матеріалів справи.
11.03.2026 через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання у якому просить суд закрити провадження у справі та повернути сплачений судовий збір Товариству з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” у сумі 2422,40 грн. Дана заява долучена до матеріалів справи.
11.03.2026 через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання у якій зазначає, що раніше подана заява про закриття провадження у справі була подана помилково, в зв`язку з цим ТОВ “Юніт Капітал” відкликає вказану заяву та просить суд не розглядати її. Дана заява долучена до матеріалів справи.
Враховуючи, що заява позивача про закриття провадження у справі була відкликана, суд дійшов висновку про повернення позивачу останньої без розгляду.
Ухвалою суду від 11.03.2026 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 07 квітня 2026 року на 11:30 год. в приміщенні Господарського суду Волинської області за адресою: пр-т Волі,54а, м. Луцьк, в залі судових засідань № 208. Зобов`язано Акціонерне товариство КБ "Приватбанк" (вул.Грушевського,1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) надати суду інформацію, що містить банківську таємницю, а саме : - інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжна картка, маска картки № НОМЕР_2 / чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка па ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); інформацію про переказ коштів із транзитних рахунків - ДЕБЕТ рах. № НОМЕР_3 Товариства з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” (Код ЄДРПОУ: 38569246) та зарахування на картковий рахунок-маска карти № НОМЕР_2 , що належить Хімій (Шкелебей) Ліані Богданівні (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 23.07.2023 по 28.07.2023 у сумі 25000,00 грн (безготівкове зарахування Моneyveo SFD Visa Transfer, згідно платіжного доручення №4CD2ABB9-0E90-41BE-9265-A039624C0432 від 28.07.2023); інформацію: чи є/був номер телефону НОМЕР_5 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився номер телефону НОМЕР_5 в анкетних даних ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); у разі підтвердження переказу коштів із транзитних рахунків - ДЕБЕТ рах. № НОМЕР_3 Товариства з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” (Код ЄДРПОУ: 38569246) на картковий рахунок-маска карти № НОМЕР_2 , що належить Хімій (Шкелебей) Ліані Богданівні (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 23.07.2023 по 28.07.2023 у сумі 25000,00 грн (безготівкове зарахування Моneyveo SFD Visa Transfer, згідно платіжного доручення №4CD2ABB9-0Е90-41ВЕ-9265-А039624С0432 від 28.07.2023), первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок боржника).
06.04.2026 через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання про уточнення анкетних даних боржника, а саме в частині його прізвища, просять суд вважати правильне ПІБ боржника ОСОБА_1 . Дана заява прийнята судом, з врахуванням якої в подальшому вирішується спір, а саме до відповідача Шкелебей Ліани Богданівни. 
Ухвалою суду від 07.04.2026 постановлено провести судове засдіання з розгляду справи по суті впродовж розумного строку та повідомлено про те, що судове засдіання відбудеться 29.04.2026.
13.04.2026 через відділ документального забезпечення та контролю суду на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ “Приватбанк” направило інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 і повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_6 (IBAN НОМЕР_7 ) та додатково направило виписку по вказаному рахунку за період із 23.07.2023 по 28.07.2023, яка містить зарахування 28.07.2023 на суму 25000 UAH у додатку. Крім того повідомило, що номер телефону НОМЕР_5 не був/не є фінансовим номером за вказаною платіжною карткою в зазначений період та цей номер зазначено в анкетних даних ОСОБА_1 
22.04.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява у якій просить суд закрити провадження у справі та повернути сплачений судовий збір. Позивач зазначає, що на час подання заяви відсутній предмет спору.
Розглянувши заяву позивача про закриття провадження у справі, суд зазначає таке.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.
Оскільки представником позивача не надано доказів відсутності предмета спору, відтак підстави для закриття провадження у справі відсутні, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про закриття провадження у справі.
Додатково суд зазначає, що позивачем неодноразово подавались заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, які в подальшому були ним відкликані через помилкове подання.
Сторони у судове засідання 07.04.2026 не з`явилися, хоча вчасно та належно були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (ухвали суду від 11.03.2026) до їх електронного кабінету 17.03.2026, вважається врученою 18.03.2026.
Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, 
установив:
28.07.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 190960896 (далі - договір), який підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису, тобто у порядку, визначеному ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію” (а.с. 55-64). Крім цього, сторонами був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 53-54).
Згідно з пунктами 2.1.-2.3 договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 25000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” (далі - Правила). Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 25000 грн 28.07.2023 (що є датою надання кредиту).
Відповідно до п. 2.6. договору кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (не цільовий кредит).
Згідно з п. 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-60ХХ-ХХХХ-8471, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів із моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Відповідно до пунктів 7.1.-7.3. договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 27.08.2023, а саме протягом 30 (тридцяти) днів від дати отримання першого траншу позичальником. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; 7.2.2. дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 27.08.2028.
Згідно з пунктами 8.1.-8.4. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: 8.3.1. За період від дати видачі кредиту до 27.08.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 178,85 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,49 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка); 8.3.2. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період із наступного дня після 27.08.2023 проценти нараховуються за ставкою 446,49 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,22 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - Індивідуальна процента ставка). Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Відповідно до пунктів 11.1.-11.2. договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання.
Із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” вбачається, що ОСОБА_3 28.07.23 на номер телефону НОМЕР_8 направлено одноразовий ідентифікатор KREK-3778 для підтвердження поданої заявки на кредит, договір №190960896 від 28.07.2023, згідно з яким сума кредиту становить 25000 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 2,10% в день (а.с. 51).
Таким чином, у вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) KREK-3778, який був надісланий на вказаний ним номер телефону. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався.
Також до договору долучено Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту “Смарт” Товариства з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” (а.с. 86-91), які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до умов вказаного договору товариство надало ОСОБА_3 кредит шляхом зарахування на платіжну картку останньої зазначену у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 28.07.2023 (а.с.52) суму коштів 25000 грн, що стверджується платіжним дорученням 4cd2abb9-0e90-41be-9265—a039624c0432 від 28/07.2023 (а.с.65).
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ “Приватбанк” направило інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 і повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_6 (IBAN НОМЕР_7 ) та додатково направило виписку по вказаному рахунку за період із 23.07.2023 по 28.07.2023, яка містить зарахування 28.07.2023 на суму 25000 UAH у додатку. Крім того повідомило, що номер телефону НОМЕР_5 не був/не є фінансовим номером за вказаною платіжною карткою в зазначений період та цей номер зазначено в анкетних даних ОСОБА_1 .
Суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору №190960896 та виконання ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 25000 гривень.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України(далі – ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
Статтею 12 Закону України “Про електронну комерцію” визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис” за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України “Про електронну комерцію” передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію”).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на мовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Між ТОВ “Таліон плюс” (Фактор) та ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” (Клієнт) 28.11.2018 укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого від ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” переходить ТОВ “Таліон плюс” право вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги (а.с. 69-72).
Згідно з п. 1.3 договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми Боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.4 визначено термін “Борг” - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які суми, що належать до сплати Клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Розділом 4 зазначеного вище договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
У подальшому між ТОВ “Таліон плюс” та ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” було укладено ряд додаткових угод, згідно з якими сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 31 грудня 2024 року включно, а саме: 28 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2021 року укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2023 року укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 75-83).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №248 від 12.09.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ “Таліон Плюс” отримало право вимоги від ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” до ОСОБА_3 за договором №190960896 від 28.07.2023 на загальну суму 40520 грн., з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 15520 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 92).
Тобто щодо конкретних правовідносин - набуття Договором факторингу зобов`язальної сили відбулось 12.09.2023 у день підписання між ТОВ “Таліон плюс” та ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” відповідного Реєстру права вимоги, у якому за №129 зазначена ОСОБА_3 ..
Починаючи з 12.09.2023 року до 24.12.2023 ТОВ “Таліон плюс” здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі 2,98%, оскільки ОСОБА_3 і надалі не сплачувала існуючу заборгованість. Нарахування підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ “Таліон плюс”, згідно з яким заборгованість становить 117255 грн., з яких 25000 грн - тіло кредиту та 92255 грн. - відсотки (а.с.67-68).
Суд вважає таке нарахування відсотків ТОВ “Таліон плюс” безпідставним, оскільки згідно з п. 1.3 та 1.4 договору факторингу з ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” від 28.11.2018, до Фактора перейшло право вимоги на борг, тобто зобов`язання перед клієнтом, яким є ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога”, а не фактор ТОВ “Таліон плюс”. Подальше нарахування фактором відсотків, тобто збільшення боргу, не передбачено умовами договору факторингу.
Посилання позивача на загальне визначення “факторингу” у ст. 49 Закону України “Про банки і банківську” діяльність щодо нарахування відсотків ТОВ “Таліон плюс” не узгоджується з умовами самого Договору факторингу від 28.11.2018 та нормою ст. 514 ЦК України.
Між ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” (фактор) та ТОВ “Таліон Плюс” (клієнт) 31.07.2024 укладено договір факторингу №31/0724-01, згідно з умовами якого право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги (а.с. 42-45).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024 підписаного між ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” та ТОВ “Таліон Плюс” на виконання договору факторингу №31/0724-01, укладеного між ними, ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” отримало право вимоги до ОСОБА_3 за договором №190960896 від 28.07.2023 на загальну суму 117255 грн., з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 92255 грн заборгованість по відсотках (а.с. 84).
Аналогічно з укладенням Договору факторингу між ТОВ “Таліон плюс” та ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” - перехід права вимоги до ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” відбувся 31.07.2024 у день підписання Реєстру права вимоги, у якому за №1 зазначена Хімій(Шкелебей).
Судом встановлено, що ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” безпідставно нарахувало на первинний борг Хімій(Шкелебей) 12.09.2023 відсотки за користування кредитом в сумі 745 грн, оскільки 12.09.2023 у відповідності до реєстру прав вимоги, право вимоги вже перейшло до ТОВ “Таліон плюс” та ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” не належало.
Крім того, судом встановлено, що ТОВ “Таліон плюс” також продовжило з 12.09.2023 безпідставно нараховувати відсотки на первинний борг щодо клієнта ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” - Хімій(Шкелебей) відсотки за користування кредитом, тому розмір зобов`язання Хімій(Шкелебей) у Реєстрі прав вимоги №1 від 31.07.2024 визначений неправильно. Фактично до ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” перейшло право вимоги на суму 39775 грн, з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 14775 грн. заборгованість по відсотках, згідно з розрахунком ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога”(а.с.66). 
У подальшому між ТОВ “Юніт Капітал” (фактор) та ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс” (клієнт) 14.03.2025 укладено договір факторингу №140325-У, згідно з умовами якого право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного акта прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 103-106).
Відповідно до реєстру боржників від 14.03.2025 до договору факторингу №140325-У від 14.03.2025, підписаного між ТОВ “Юніт Капітал” та ТОВ “Фінансова компанія “Онлайн фінанс”, ТОВ “Юніт Капітал” отримало право вимоги до Хімій(Шкелебей) за договором №190960896 від 28.07.2023 на загальну суму 117255 грн., з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 92255 грн заборгованість по відсотках, у якому за №696 зазначена Хімій(Шкелебей)(а.с. 101).
Проте, у зв`язку тим, що ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” та у подальшому ТОВ “Таліон плюс” безпідставно нарахували на первинний борг щодо клієнта Хімій(Шкелебей) відсотки за користування кредитом, то розмір зобов`язання Хімій(Шкелебей) в Реєстрі боржників від 14.03.2025 визначений неправильно. Фактично до ТОВ “Юніт Капітал” перейшло право вимоги на суму 39775 грн, з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 14775 грн. заборгованість по відсотках.
З огляду на зазначене, суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, але не на всю суму позовних вимог.
Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула надані кошти в строк, передбачений договором №190960896 від 28.07.2023.
За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено судом, відповідач не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором №190960896 від 28.07.2023, у зв`язку з чим у неї існує заборгованість, яка станом на дату подання позову(22.05.2025) становила 39775 грн, з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 14775 грн. заборгованість по відсотках, що підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” (а.с. 66). Такий розрахунок зобов`язання підтверджується умовами договору №190960896 від 28.07.2023 та перевірений судом, протилежного відповідачем не доведено.
Оскільки сума заборгованості відповідача по договору №190960896 від 28.07.2023 підтверджена належно проведеним розрахунком, а відповідач не надала власного обґрунтованого розрахунку, тому саме такий її розмір необхідно стягнути на корить позивача.
Позивач ТОВ “Юніт Капітал” у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України, визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 (а.с. 94-95), протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 (а.с. 95 зворот), додаткова угода №7 до договору про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 (а.с. 99-100), акт прийому-передачі наданих послуг від 17.03.2025 (а.с. 47а), згідно з яким вартість послуг із надання правничої допомоги становить 7000 гривень.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні з повідомленням представників сторін.
Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, розмір стягнутої заборгованості, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є явно завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17).
Враховуючи складність справи та виконані роботи, заперечення відповідача щодо неспівмірності та складності справи, суд вважає розмір у сумі 5000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, а саме – 1696,09 гривень.
За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем належними та достатніми доказами заборгованість за кредитом та процентами не спростована, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Доказів на спростування обставин, викладених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги частковому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 39775 грн, з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 14775 грн. заборгованість по відсотках.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 821,72 грн судового збору, в іншій частині залишити за позивачем.
Керуючись ст.73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
вирішив:
1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальності «Юніт Капітал» про закриття провадження у справі - відмовити.
2. Позов задовольнити частково.
3. Стягнути з Шкелебей Ліани Богданівни ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” (01133, м. Київ, Б. Лесі Українки, будинок 34 офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163) 39775(тридцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень), з яких 25000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 14775 грн. заборгованість по відсотках та 1696,09 (одну тисячу шістсот дев`яносто шість гривень 09 коп.) грн витрат позивача на правничу допомогу, 821,72 (вісімсот двадцять одну гривню 72 коп.) грн судового збору.
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 01.05.2026

Суддя А. С. Вороняк