Справа № 307/4333/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю захисника-адвоката Сойми І. Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/7/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, непрацюючий, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на нього із застосуванням ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 495493 від 27.10.2025 та постанови судді від 16.12.2025 вбачається, що 13.08.2025 о 15 год 15 хв в селищі Солотвино по вул. Озерна, Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «КІА Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , при маневрі об`їзду пішохода не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого наїхав заднім правим колесом автомобіля на ліву ногу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді контузії м`яких тканин лівої стопи, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 498081 від 30.10.2025 та постанови судді від 16.12.2025 вбачається, що водій ОСОБА_1 13.08.2025 о 15 год 15 хв в селищі Солотвино по вул. Озерна, Тячівського району Закарпатської області, Україна, керуючи транспортним засобом марки «КІА Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце скоєної ним дорожньо-транспортної пригоди, не повідомив поліцію про дану подію та не дочекався працівників поліції для оформлення адміністративних матеріалів, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність й необґрунтованість судового рішення у частині накладення адміністративного стягнення. Просить постанову змінити в частині накладення на нього адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статей, за якими він притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначає, що суд першої інстанції при накладенні на 
-2-

нього адміністративного стягнення, не врахував обставини справи, визнання ним свої вини у вчиненні адміністративних правопорушень, щире розкаяння, дані про його особу, оскільки він хворіє, потребує постійного лікування, а до найближчого закладу охорони здоров`я 40 км. 
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник – ОСОБА_5 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника – ОСОБА_5 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269, 270 КУпАП. При цьому враховується думка захисника про можливість розгляду справи у відсутності вказаних осіб. 
Заслухавши пояснення захисника-адвоката Сойми І. Ю. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Cуд першої інстанції всебічно й повно дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки останній 13.08.2025 о 15 год 15 хв в селищі Солотвино по вул. Озерна, Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «КІА Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1 , при маневрі об`їзду пішохода не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого 

-3-

наїхав заднім правим колесом автомобіля на ліву ногу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді контузії м`яких тканин лівої стопи, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце скоєної ним дорожньо-транспортної пригоди, не повідомив поліцію про дану подію та не дочекався працівників поліції для оформлення адміністративних матеріалів, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
Порушення ОСОБА_1 п. 2.10 «а», 13.1 Правил дорожнього руху України підтверджується, як протоколами про адміністративні правопорушення серій ЕПР 1 № 495493 від 27.10.2025, ЕПР 1 № 498081 від 30.10.2025, так і даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.08.2025, постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 30.09.2025 про закриття кримінального провадження від 30.09.2025; висновком експерта за № 185 від 17.09.2025, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 .
При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124 КУпАП, що стороною захисту не оспорюються. 
Між тим, при застосуванні до ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом першої інстанції не враховано характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 , його майновий стан, ступінь його вини, ставлення до вчиненого.
Згідно ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що в ній відсутні належні обґрунтування та мотиви обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.
Статтею 24 КУпАП передбачено, що обставинами які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

-4-

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням ст. 36 КУпАП, в межах санкції за ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції не врахував належним чином обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, відсутність обстави, які їх обтяжують та дані про особу ОСОБА_1 і застосував до останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке в даному випадку, є занадто суворим і тому його застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.
При визначенні виду і міри адміністративного стягнення до ОСОБА_1 апеляційним судом враховується те, що останній вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, добровільно відшкодував заподіяні збитки, є внутрішньо-переміщеною особою, хворіє на цукровий діабет, а також про те, що транспортний засіб йому необхідний для пересування, в тому числі з метою проведення обстежень й отримання своєчасного лікування, а також відсутність даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність. 
Враховуючи встановлене, апеляційний суд уважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим апеляційна скарга останнього підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2025 щодо ОСОБА_6 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_6 за ст. 124, 122-4 КУпАП із застосуванням ст. 36 цього Кодексу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотиристо) грн.
У решті постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2025 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя