номер провадження справи 27/23/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 Справа № 908/478/26

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Дроздова С.С., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/478/26
за позовом: Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС” (вул. Каховська, 11 А, каб. № 8, м. Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний номер юридичної особи 40308189)
про стягнення 178 349 грн 90 коп.

Без виклику представників сторін

Суть спору:

03.05.2026 позивач подав через систему «Електронний суд» (зареєстровано 04.05.2026 за вх. № 9843/08-08/26) заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн 00 коп.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.05.2026, заяву визначено для розгляду судді Дроздовій С.С. 
Ухвалою суду від 05.05.2026 прийнято до розгляду заяву Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/478/26, встановлено відповідачу строк – до 11.05.2026 включно для подання заперечення на заяву з доказами, що підтверджують надіслання (надання) заперечення і доданих до нього доказів позивачу. 
Від відповідача заперечень на заяву Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/478/26 на адресу суду не надходило.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд звертає увагу, що розгляд справи № 908/478/26 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження і рішення Господарського суду Запорізької області від 01.05.2026 у цій справі прийнято без повідомлення (участі) представників сторін, тому вирішення питання про судові витрати (судовий збір) згідно із приписами ч. 3 ст. 244 ГПК України судом вирішено здійснювати без призначення судового засідання та повідомлення учасників справи. 
Розглянувши матеріали справи та заяву Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни, суд 

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.05.2026 у справі № 908/478/26 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкам Фінанс” задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкам Фінанс” на користь Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни 178 320 грн 59 коп. попередньої оплати, 556 грн 95 коп. 3 % річних, 2 662 грн 40 коп. судового збору. 
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В позовній заяві Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат позивача по даній справі у суді першої інстанції складає 22 662,40 гривень, з яких 2662,40 гривень – витрати по сплаті судового збору за подання даної позовної заяви та 20000,00 гривень – витрати на професійну правничу допомогу. На виконання положень ч. 8 ст. 129 ГПК України позивач повідомляв, що докази на підтвердження обов`язку із сплати судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення по справі.
Відповідно до довідок сформованих програмою Діловодство спеціалізованого господарського суду, рішення суду у справі № 908/478/26 доставлено до електронного кабінету Романченко О.М., який є представником Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни – 01.05.2026 о 16:01.
Враховуючи вищевикладене, позивачем не пропущено п`ятиденний строк для надання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат. 
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з вимогами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, які потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Згідно ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому ж складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
У заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/478/26 позивач просить суд стягнути з відповідача 20 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. 
Згідно ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідачем до матеріалів справи надано:
- ордер серія АХ № 1320957 від 21.01.2026;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1584 від 10.09.2008;
- договір № 07/01-2026 від 21.01.2026;
- додаткову угода № 1 від 21.01.2026; 
- акт виконаних робіт № 1 від 01.05.2026;
- квитанцію № 493 від 21.01.2026.
Судом встановлено, що 21.01.2026 між адвокатським бюро «ОЛЕКСІЯ РОМАНЧЕНКО» в особі керуючого Романченко Олексія Михайловича (надалі – Адвокатське бюро) та Фізичною особою-підприємцем Шеремет Любов Іванівною (надалі – Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги (надалі – договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору, Клієнт доручає» а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в господарських судах всіх інстанцій, а також перед підприємствами, установами, організаціями, органами державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронними органами та органами прокуратури, у всіх справах, пов`язаних із розглядом справ та проваджень за участю Клієнта, в яких він бере участь як учасник справи, свідок, підозрюваний, обвинувачений, підсудний» потерпілий, а також у справах, пов`язаних із розглядом справ про адміністративні правопорушення, в яких Клієнт бере участь у якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або потерпілого.
Згідно п. 6.1 Договору за виконання доручень згідно даного Договору Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар.
Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного Договору (п. 6.2 Договору).
Відповідно до п. 6.3 Договору після кожного етапу надання правової допомоги Клієнту сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, в якому визначають надану на підставі даного Договору правничу допомогу в межах такого етапу.
На виконання п. 6.2 Договору 21.01.2026 між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та Фізичною особою-підприємцем Шеремет Любов`ю Іванівною було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 07/01-2026 від 21.01.2026.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 до Договору № 07/01-2026 від 21.01.2026 Адвокатське бюро «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту професійну правничу допомогу в рамках господарської справи про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС».
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору № 07/01-2026 від 21.01.2026 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 20000,00 (двадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта. 
Відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 1 до Договору № 07/01-2026 від 21.01.2026 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції може включати за необхідності: підготовку та подання до суду відзиву на позовну заяву, підготовку і подання до суду зустрічного позову, підготовку і подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, підготовку та подання до суду клопотань про долучення доказів, надання суду відповідних доказів, підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених ГПК України, які необхідні для розгляду справи. 
Отже, сума гонорару Адвокатського бюро є фіксованою та не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь Клієнта, а тому ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат. 
Такий порядок визначення гонорару узгоджується з вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка передбачає можливість встановлення фіксованої суми гонорару, що обчислюється з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин.
Судом також встановлено, що сторонами договору складено та підписано акт виконаних робіт № 1 від 01.05.2026 до Договору про надання правничої допомоги від 21.01.2026 та Додаткової угоди № 1 від 21.01.2026.
Відповідно до даного акту сторони погодили, що відповідно до п. 1, 4 Додаткової угоди № 1 від 21.01.2026 до Договору № 07/01-2026 від 21.01.2026 Адвокатське бюро надало Клієнту професійну правничу допомогу у Господарському суді Запорізької області при розгляді справи № 908/478/26 за позовом Фізичної особи-підприємця Шеремет Любові Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» про стягнення коштів, а саме: підготовлено позовну заяву від 25.02.2026; підготовлено заяву про збільшення позовних вимог від 02.04.2026.
Крім того, позивачем надано платіжну інструкцію № 493 від 21.01.2026 про сплату позивачем Адвокатському бюро 20 000 грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ст. 6. ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до приписів ГПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123); до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123); витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126); обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129).
Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим, суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та Інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).
Аналогічні критерії застосовані Європейським судом з прав людини у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі Тімайдуліна І інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між ними та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідач проти стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн 00 коп. заперечень не виказав. 
Судом встановлено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн 00 коп. є співмірним зі складністю справи та підготовкою до її розгляду. 
Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, з огляду на обставини справи, її складність, предмет та підстави, сума витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності та реальності, не є завищеною, з огляду на це, надаючи оцінку наведеному заявником переліку витрат на правову допомогу, з урахуванням наданих доказів та фактичного обсягу наданих послуг правничої допомоги, у відповідності до принципу диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача повністю.
За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 908/478/26 в розмірі 20 000 грн 00 коп.
Керуючись ст.ст. 42, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ: 

Заяву Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/478/26 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інкам Фінанс” (вул. Каховська, буд. 11А, кабінет 8, м. Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Фізичної особи-підприємця Шеремет Любов Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення оформлене і підписане 13.05.2026.

Повний текст додаткового рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова