Справа № 289/537/26
Номер провадження 2/289/916/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі : секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПОЗИКА» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «ПОЗИКА» 20.03.2026 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17036851 від 03.02.2022 у розмірі 17000,00 грн., судові витрати в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 03.02.2022 ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 17036851 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на виконання умов якого відповідачу перераховано грошові кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 грн. 
01.09.2025 ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» уклали Договір факторингу № 01092025/1, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 17036851.
ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором, у зв`язку із чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості 17000,00 грн., яка складається з 5000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 12000,00 грн. заборгованості за відсотками, а також судові витрати.
Розгляд справи просить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, а у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою від 25.03.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечення, призначено судове засідання на 27.04.2026 (а.с.53), проведення якого було відкладено по причині неявки відповідача на 25.05.2026.
Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлялася належним чином шляхом доставки електронного документу в електронний кабінет  ОСОБА_1 (а.с.55,63), окрім того, шляхом доставки документу в електронному вигляді «Судова повістка» до електронної скриньки на електронну адресу відповідача (а.с.58), а також шляхом доставки SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка» на телефонний номер відповідача (а.с.59), зазначені в позовній заяві.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.57).
У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.
З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24).
Належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надав, заяв чи клопотань від нього не надходило.
За таких обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.
З матеріалів справи убачається, що 03.02.2022 ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансового кредиту № 17036851 у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису 566954 (а.с.8-14).
Відповідно до п. 3.1. договору, за цим Договором Товариство надає Кредит Клієнту у розмірі 5000,00 грн., з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього Договору, а Клієнт зобов'язується повернути Кредит та сплатити передбачені цим Договором проценти у строки та на умовах даного Договору.
Згідно з п. 3.2. Договору за користування кредитом Клієнт зобов'язаний сплатити Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього Договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою Клієнта. При цьому, Клієнт може скористуватись Пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених в п.п. 3.2.1, 3.2.2. п.3.2. цього Договору: пільговий період 30 календарних днів з 03.02.2022 по 05.03.2022, процента ставка 2%, назва ставки пільгова процентна ставка (знижка); стандартний період 60 календарних днів з 06.03.2022 по 04.05.2022, стандартна процента ставка 3%.
Пунктом 2.10 договору визначено, що стандартна процентна ставка, визначена у п.3.2.2. п.3.2. цього Договору застосовується в Стандартний період, який настає з наступного дня після закінчення строку Пільгового періоду. В такому випадку встановлюється стандартна процентна ставка в розмірі 3% за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня Стандартного періоду.
Згідно з п. 4.1. договору видача (надання) Товариством Кредиту Клієнту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських дні з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені Клієнтом у Особистому кабінеті, та, яка визначена Клієнтом у якості Основної платіжної картки.
Згідно з п. 4.2. договору клієнт зобов'язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 04.05.2022 (строк кредитування) шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Згідно з п. 5.1. договору клієнт зобов'язаний сплачувати Товариству проценти за користування Кредитом, за процентною ставкою, зазначеній у пунктах 3.1, 3.2 цього Договору, але з урахуванням положень, передбачених пунктом 3.2 цього Договору.
Згідно з п. 5.8. договору нарахування процентів за Кредитом провадиться кожного календарного дня на суму залишку Кредиту.
У довідці про ідентифікацію клієнта, виданою 01.09.2025 директором ТОВ «ФК «ІРБІС» вказано, що акцепт оферти позичальником для укладення договору №17036851: унікальний ідентифікатор (код підпису) відповідача 566954, номер, на який було відправлено персональний ідентифікатор – 0636042030 (а.с.15).
Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та розміром і порядком сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.10. 2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19 та ін.
Відповідно до листа ТОВ «УПР» від 21.10.2025 між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ ФК «ІРБІС» було укладено договір про переказ коштів, відповідно до зазначеного договору 03.02.2022 було перераховано 5000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 135463352, призначення платежу: зарахування 5000 грн. на карту  НОМЕР_1  (а.с.26).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 04.05.2022 заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 5000,00 грн., за відсотками 12000,00 грн. (а.с.24-25).
Отже наведені обставини укладання договору, виконання кредитором обов`язку із надання грошових коштів у кредит, та невиконання відповідачем позичальником обов`язку із їх повернення та сплати відсотків, є встановленими судом та відповідачем не спростовані.
01.09.2025 ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «Позика» уклали Договір факторингу № 01092025/01 (а.с.16-21).
Пунктом 2.1. Розділу 1 договору, клієнт зобов'язується відступити фактору право вимоги, зазначені в реєстрі права вимоги, а фактор зобов'язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення.
Згідно з п. 4.1. договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку №1.
Відповідно до витягу із додатку №1 до Договору факторингу №01092025/01 від 01.09.2025, ТОВ «ФК «Позика» отримало право вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 17000,00 грн., з яких 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12000,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.22). 
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України.
Стаття 1048 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК).
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ПОЗИКА» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 17000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 17000,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Таким чином, враховуючи, що позивачем проводились нарахування відсотків за користування кредитом в межах визначеного Кредитним договором строку, після 04.05.2022 відсотки по Договору не нараховувалися, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості розраховано згідно умов укладеного кредитного договору.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів.
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що ТОВ «ФК «ІРБІС», (правонаступником якого є позивач), належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит, тоді як відповідач  ОСОБА_1  не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, розмір такої заборгованості відповідачем в порядку встановленому ЦПК України не спростований, а отже позовні вимоги про її стягнення підлягають задоволенню.
Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА» витрати на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав: копію Договору №39493634 про надання правової допомоги від 02.01.2026 (а.с.40-42); копію Додаткової Угоди №17036851 від 16.02.2026 до Договору щодо здійснення представництва у справі по стягненню заборгованості з ОСОБА_2 (а.с.43); копію Акту надання послуг від 16.02.2026 на загальну суму 5500,00 грн. (а.с.44), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.45), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 (а.с.46).
На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу є документально підтвердженими. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не подавалося, заперечень щодо співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката не надходило, хоча згідно положень частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов'язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов'язок доведення їх неспівмірності.
У своїй Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 Верховний Суд висловив позицію про те, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Сплата позивачем судового збору у розмірі 2662,40 грн. підтверджується наявною у справі платіжною інструкцією від 03.03.2026 (а.с.48).
Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 2662,40 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 81, 141, 263-265, 274-279, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» (адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, ЄДРПОУ 39493634) заборгованість за кредитним договором № 17036851 від 03.02.2022 в розмірі 17000,00 грн., а також судові витрати 2662,40 грн. – сума сплаченого судового збору, 5500,00 грн. – витрати на професійну правничу допомогу, а всього 25162,40 грн. (двадцять п'ять тисяч сто шістдесят дві грн. 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Радомишльським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО