Справа№ 522/8466/24
Провадження № 2/522/2509/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Федчишеної Т.Ю.,
за участі секретаря судового засідання – Коновал Д. І.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансових послуг № 2112050976899, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 4 000,00 грн у порядку та на умовах, визначених договором.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала. 
01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2112050976899 від 30.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 .
Загальний розмір заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2112050976899 від 30.04.2021 станом на 30.11.2021 становив 62 259,30 грн, з яких: 4 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 58 259,60 грн – заборгованість за процентами.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29 120,00 грн, в тому числі: 4 000,00 грн – сума заборгованості за кредитом, 25 120,00 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2112050976899 від 30.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 .
Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», останнє набуло прав вимоги до відповідача по договору про надання фінансових послуг № 2112050976899 від 30.04.2021 в сумі 75 1400 грн, яка складається з: 4 000,00 грн – заборгованості за кредитом, 25 120,00 – заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021, 46 020,00 грн – заборгованості за нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 29.04.2022. 
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40 740,00 грн, з яких 4 000 - заборгованість за кредитом, 36 740,00 - заборгованість за відсотками. 
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просила у задоволенні позову відмовити, вважає вимоги позивача про стягнення з неї заборгованості у заявленому розмірі необґрунтованими та недоведеними. 
Указує, що з наданої позивачем довідки – розрахунку не вбачається яким чином та за якою методикою проводився розрахунок заборгованості та такий доказ не може вважатися належним та допустимим. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження розрахунку заборгованості, а наданий розрахунок заборгованості складений в односторонньому порядку та залежить від волевиявлення позивача.
Також указує, що у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його закінчення громадяни звільняються від обов`язку сплачувати неустойку (штраф, пеню) та інші штрафні платежі, фінансовим установам забороняється збільшувати процентну ставку за користування кредитом у разі прострочення внесення платежів (крім випадків, коли зміна процентної ставки встановлена кредитним договором). Однак позивач до суми заборгованості додав штрафні санкції за період після 24.02.2022.
Також вважала заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн неспівмірними та непропорційними.
У судовому засіданні представник ТОВ «Коллект Центр» Земляков О. А. позов підтримав та просив задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
30.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансових послуг № 2112050976899.
Згідно з п. 1.1 договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами цього договору, його додатків та правил.
Пунктом 1.3 договору визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Відповідно до п. 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована.
Згідно з п. 1.4.1 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати.
Відповідно до п. 1.4.2 договору в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
За приписами п. 4.2 договору реальна річна процентна ставка дорівнює загальній вартості кредиту та складає: при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4.а) договору 730 відсотків річних (або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4. б) договору 1 302,36 відсотків річних (або 1 306 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4. в) договору 1 711,7 відсотків річних (або 1 769,68 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4. г) договору 2 735,45 відсотків річних (або 2 743,05 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік).
У додатку № 1 до кредитного договору, яким є заява-анкета (для отримання кредиту), відповідач ОСОБА_2 просила надати їй кредит на особисті потреби у розмірі: 4 000,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 4 000,00 грн та сплатити проценти у розмірі 1 360,00 грн.
Перерахування грошових коштів відповідачу за договором № 2112050976899 від 30.04.2021 підтверджується довідкою, виданою 02.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Товариству з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МК» на підставі договору про організацію переказів грошових коштів, згідно з якою було здійснено переказ грошових коштів. Деталі транзакції: Номер картки НОМЕР_1 , Власник карти (емітент) банк Commercial Bank PrivatBank, Категорія карти MasterCard, Час запиту 30.04.2021 17:13:44, Номер договору згідно з інформацією від кредитора 2112050976899, Сума 4 000, Валюта UAH.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування» станом на 30.11.2021, загальна заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2112050976899 від 30.04.2021 становить 29 120,00 грн, з яких тіло кредиту – 4 000,00 грн, проценти – 25 120,00,00 грн.
01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2112050976899 від 30.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_2 у загальному розмірі 29 120,00 грн, з яких тіло кредиту – 4 000,00 грн, проценти – 25 120,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал» загальна сума заборгованості становить 75 140,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою – 4 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 71 140,00 грн.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2112050976899 від 30.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 .
Згідно з реєстром боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 у загальному розмірі 75 140,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою – 4 000,00 грн, проценти – 71 140,00 грн.
Згідно з листом від 15.11.2025 №20.1.0.0.0/7-251111/64749-БТ на виконання вимог ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ). До вказаного листа надано виписку за рахунком, відповідно до якої 30.04.2021 відповідачу зараховано 4 000,00 грн.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.
Згідно із пунктами 6, 7 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що договір від 30.04.2021 № 2112050976899 підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора Q6.
Отже, між сторонами укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків.
Доказів визнання договору недійсним до матеріалів справи не надано.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як слідує з досліджених у судовому засіданні доказів, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало свої зобов`язання з надання відповідачу коштів, натомість умови договору відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 75 140,00, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4 000,00 грн; заборгованість за відсотками – 71 140,00 грн.
Також матеріалами справи підтверджується, що внаслідок укладення договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором.
При цьому позивач заявляє позовні вимоги в розмірі частини заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання фінансових послуг в сумі 40 740,00 грн, з яких: 4 000,00 грн – заборгованість за кредитом; 36 740,00 грн –заборгованість за відсотками.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2112050976899 від 30.04.2021. Заперечуючи щодо суми заборгованості, свого розрахунку заборгованості відповідач не надала, а відтак не спростувала належними засобами доказування наявності заборгованості за кредитним договором, її розміру та правильності її нарахування, що свідчить про те, що стандарт доказування відповідачем не виконано.
Крім того, посилання відповідача на нарахування усупереч вимогам законодавства у період дії воєнного стану штрафних санкцій, є необґрунтованими, оскільки як слідує з матеріалів справи, позивачем нараховано та заявлено до стягнення лише сума тіла кредиту та відсотки. Протилежного відповідачем не доведено.
Оскільки відповідач допустила порушення умов кредитного договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» суми заборгованості за договором про надання фінансових послуг у сумі 40 740,00 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом, судові витрати по сплаті судового збору відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача в сумі 3 028,00 грн.
У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.
Заперечуючи щодо вартості витрат на правничу допомогу, відповідач вважає такий розмір неспівмірним, непропорційним до заявлених майнових вимог та недоведеним. 
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму пропорційності. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 106 від 26 квітня 2024 року, відповідно до якого надання усної консультації з вивчення документів 2 год. на суму 4 000 грн, складання позовної заява про стягнення боргу для подачі до суду 3 год. на суму 9 000 грн; прайс-лист, акт № 2 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2024 року, платіжну інструкцію від 10 травня 2024 року № 0433370000 про оплату послуг за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2021 про надання правової допомоги в сумі 52 000 грн.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.
Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 755/18750/20 сформував висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Разом з тим, враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної адвокатом роботи з урахуванням складності справи, а саме, що справа про стягнення заборгованості належить до категорії справ незначної складності та критерій розумності розміру витрат, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн є завищеними та неспівмірними з витраченим адвокатом часом, складністю справи та ціною позову.
Суд ураховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні вартості його послуг за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.
На підставі наведеного, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги на користь позивача в сумі 3 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263, 265 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2112050976899 від 30.04.2021 в загальній сумі 40 740 (сорок тисяч сімсот сорок) грн, яка складається з: 4 000,00 грн – заборгованості за тілом кредиту, 36 740,00 грн – заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору та 3 000 (три тисячі) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ: 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова. 3, офіс 306;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Повне судове рішення складено 30.04.2026.
Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА