ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" квітня 2026 р. Справа№ 925/1353/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Горбасенка П.В. 
Сковородіної О.М. 

при секретарі судового засідання: Пічкур А.О.

за участю представників учасників справи:
від позивача: Омаров Ульві Мурад Огли (в режимі відеоконференції)
від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат»
на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.02.2026 (повний текст рішення складено 02.02.2026)
у справі № 925/1353/25 (суддя - Літвінова М.Є.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Хазар» ЛТД
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат»
прo стягнення 3349862,78 гривень

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Хазар» ЛТД (надалі також позивач, постачальник) звернулось до Господарського суду Черкаської області із позовом до ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» (надалі також відповідач, покупець) про стягнення 3155908,36 гривень основної заборгованості, 16225,30 гривень 3% річних, 167661,40 гривень пені, 10067,72 гривень інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по оплаті за поставлений йому товар згідно з договором № 07-07//2025 від 07.07.2025 поставки (надалі також договір).

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 02.02.2026 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» на користь ТОВ «Хазар» ЛТД 3155908,36 гривень основної заборгованості, 16225,30 гривень 3% річних, 167661,40 гривень пені, 10067,72 гривень інфляційних втрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання у строки, встановлені п.3.2 договору є правовою підставою для стягнення заявленої позивачем суми основного боргу, 3 % річних, пені, інфляційних втрат.

Короткий зміст апеляційної скарги

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів здійснення ним постачання товару ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат», а отже і наявності у відповідача заборгованості за таким договором. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.07.2025 між позивачем та відповідачем було укладено договір. Предметом договору є постачання відповідачеві за плату харчових продуктів - п.1.1. договору.
Ціна, кількість та асортимент товару вказується в накладних, рахунках, замовленнях та інших документах - п.1.2. договору.
Постачальник зобов`язався поставити за замовленням покупця та передати покупцеві обумовлений товар та отримати оплату за нього. Покупець зобов`язався отримати товар та розрахуватися за нього протягом 14 днів з моменту отримання шляхом безготівкового перерахунку - п.3.2. договору.
Відповідно до умов п. 3.2. договору постачання товару може проводитись однією або кількома партіями.
Передача товару проводиться в місці поставки товару, що зазначено в заявці покупця. Передача товару по кількості та якості проводиться в порядку, передбаченому Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання згідно постанови Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 по формі П-6, П-7 - п.2.7. договору.
На кожну партію товару продавець (постачальник) має надати покупцеві документи по кількості та якості товару згідно законодавства України - п.п. 2.2.-2.6. договору.
На виконання замовлень покупця продавцем протягом 08.07.2025-21.08.2025 відвантажено відповідачеві товару (філе куряче, гомілка куряча, інші продукти заморожені) на загальну суму 8186869,32 гривень.
Відповідачем оплата за отриманий товар проведена частково, в сумі 5030960,96 гривень, що прийнято та підтверджено позивачем.
Станом на 01.11.2025 заборгованість відповідача складає 3155908,36 гривень основного боргу.
На умовах договору позивач передав відповідачеві товар за наступними накладними: - 08.07.2025 №15086 три позиції курятини на суму 1311297,12 гривень (з ПДВ); - 08.07.2025 №15087 дві позиції курятини на суму 1988098,56 гривень (з ПДВ); - 12.08.2025 №15086 три позиції курятини на суму 1531565,28 гривень (з ПДВ); - 14.08.2025 №18026 чотири позиції курятини на суму 1474427,64 гривень (з ПДВ); - 21.08.2025 №18462 три позиції курятини на суму 1881480,72 гривень (з ПДВ).
На кожну партію постачання оформлені товарно-транспортні накладні з відмітками відповідача про отримання вантажу: - 08.07.2025 №15086 на суму 1311297,12 гривень (з ПДВ); - 08.07.2025 №15087 на суму 1988098,56 гривень (з ПДВ); - 12.08.2025 №17736 на суму 1531565,28 гривень (з ПДВ); - 14.08.2025 №18026 на суму 1474427,64 гривень (з ПДВ); - 21.08.2025 №18462 на суму 1881480,72 гривень (з ПДВ). 
Разом з товаром, відповідачеві вручені рахунки на оплату: - рахунок-фактура №195 від 08.07.2025 на суму 1988098,56 гривень (з ПДВ); - рахунок-фактура №196 від 08.07.2025 на суму 1311297,12 гривень (з ПДВ); - рахунок-фактура № 248 від 12.08.2025 на суму 1531565,28 гривень (з ПДВ); - рахунок-фактура №255 від 14.08.2025 на суму 1474427,64 гривень (з ПДВ); - рахунок-фактура №266 від 21.08.2025 на суму 1881480,72 гривень (з ПДВ).
На підтвердження господарських операцій позивачем оформлені та зареєстровані податкові накладні в ЄРПН: - податкова накладна від 08.07.2025 №1944 на суму 1311297,12 гривень; - податкова накладна від 08.07.2025 №1945 на суму 1988098,56 гривень; - податкова накладна від 12.08.2025 №2325 на суму 1531565,28 гривень; - податкова накладна від 14.08.2025 №2347 на суму 1474427,64 гривень; - податкова накладна від 21.08.2025 №2430 на суму 1881480,72 гривень.
Відповідач у листі від 20.10.2025 (вих.№20/10) на адресу позивача визнав наявну заборгованість з оплати поставлених продуктів харчування та запропонував графік погашення заборгованості, який не виконав, сплативши за умовами договору лише 5030960,96 гривень станом на 01.11.2025, що враховано позивачем при зверненні в суд. Заборгованість складає 3155908,36 гривень основного боргу. На суму заборгованості позивачем нараховані обтяження боргу та санкції: 167661,40 гривень пені, 16225,30 гривень - 3% річних, 10067,72 гривень інфляційних втрат.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Щодо розгляду поданих в процесі апеляційного провадження клопотань

28.04.2026 через систему «Електронний суд» до суду від ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
29.04.2026 за наслідками розгляду у судовому засіданні вищевказаного клопотання ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат», враховуючи приписи ч. 11 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції та у даній справі явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, колегією суддів було відмовлено у його задоволенні у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті 

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведені у апеляційній скарзі та заперечення на них, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється ГК України (за умови якщо правовідносини виникли на час чинності даного нормативно-правового акту), ЦК України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (1). До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (2). Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки (3).
Згідно з ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, було встановлено місцевим господарським судом, а також перевірено судом апеляційної інстанції в процесі розгляду справи, у встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач свій обов`язок щодо оплати за поставлений йому товар, у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 3155908,36 гривень, що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними: від 08.07.2025 № 15086; від 08.07.2025 № 15087; від 12.08.2025 № 15086; від 14.08.2025 № 18026; від 21.08.2025 № 18462, товарно-транспортними накладними: від 08.07.2025 № 15086; від 08.07.2025 № 15087; від 12.08.2025 № 17736; від 14.08.2025 № 18026; від 21.08.2025 № 18462, а також іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (3).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
У процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним у встановлений договором строк і станом на час розгляду справи свого обов`язку по оплаті за поставлений та прийнятий ним товар згідно з договором.
Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали справи дійшла висновків, що суд першої інстанції повно та всебічно здійснив розгляд даної справи, дійшов правильних та обґрунтованих висновків про те, що заявлені вимоги позивача до відповідача про стягнення основної заборгованості у розмірі 3155908,36 гривень за договором є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 цієї ж статті цього ж кодексу встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Перевіривши детально розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені, виконаний позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він є обґрунтованим та правильним, а отже місцевий господарський суд дійшов правомірних висновків щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційних втрат та пені від суми основної заборгованості за договором.
У свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги за своєю суттю зводяться лише до факту допущення позивачем формальних, незначних недоліків в процесі оформлення первинних бухгалтерських документів, які, при цьому, як вже зазначено судом вище, без зауважень та заперечень були підписані самим же скаржником, з огляду на що аргументи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не можуть жодним чином спростовувати надані позивачем до суду належні, достовірні та вірогідні докази наявності у ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» заборгованості перед ТОВ «Хазар» ЛТД за договором, а також слугувати підставою для скасування судом апеляційної інстанції обґрунтованого та правомірного рішення суду місцевого господарського суду.
Таким чином, враховуючи положення ГПК України щодо стандарту доказування, в тому числі такого стандарту доказування, як «вірогідність доказів», проаналізувавши аргументи позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, суд вважає за потрібне вказати, що у процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України не було надано суду жодних достатніх, належних, достовірних та вірогідних доказів, що підтверджують належне виконання ним у встановлений договором строк і станом на час розгляду справи свого обов`язку по оплаті за поставлений та прийнятий ним товар згідно з договором.
Отже, з огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасування не вбачає.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати з оплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 02.02.2026 у справі № 925/1353/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 21.05.2026. 

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді П.В. Горбасенко

О.М. Сковородіна