РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/428/26
номер провадження 2/695/1445/26

30 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – Ватажок-Сташинської А.В.,
за участі: секретаря судового засідання – Біліченко С.В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Нечипоренко Ж.М.,
представника відповідача – адвоката Чернявського А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.
В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у шлюбі та є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у сумі 8 000 грн 00 коп.
Ухвалою суду від 18.02.2026 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі за даним позовом.
Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надав 13.03.2026 суду відзив, у якому вказав, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На час розгляду цієї справи відповідач заробітної плати чи інших доходів не отримує, що підтверджується довідкою від 12.03.2026 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу. На думку сторони відовідача, критеріям справедливості, добросовісності та розумності розміру присуджуваних до стягнення аліментів найбільшою мірою відповідатиме визначення їх розмірі однієї четвертої середньої заробітної плати по регіону. Представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4 413 грн 06 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у позові. Також представник позивача просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, докази на підтвердження понесення яких позивачем буде надано у визначений законом строк. 
Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити позов частково, посилаючись на доводи, викладені у відзиві.
Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.06.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що стверджується свідоцтвом про шлюб від 19.09.2025 серії НОМЕР_1 , виданим повторно.
Відповідно до свідоцтва про народження від 13.09.2018 серії НОМЕР_2 , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 12.03.2026, ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по грудень 2025 року будь-якого виду доходу не отримував.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка підписана Україною 21.02.1990, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27.02.1991 № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.
У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі – СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Нормами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України.
Прожитковий мінімум відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
За змістом частин 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, інших аліментних зобов`язань не має, оскільки доказів протилежного суду не названо та не надано. Відтак відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків. Позивачем не надано суду доказів того, які витрати вона здійснює та в якому розмірі на утримання дитини, а також доказів на підтвердження такого матеріального становища відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти у заявленому у позові розмірі. Натомість, відповідач надав суду відомості про його доходи.
Зважаючи на матеріальне становище відповідача, який не отримує заробітну плату та будь-які інші доходи, також стороною позивача не заперечується запропонований відповідачем розмір аліментів на утримання дитини у сумі 4 413 грн 06 коп., суд вважає, що ОСОБА_2 має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі наближеному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є рекомендованим розміром аліментів, а тому позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у рзмірі 4 413 грн 06 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково.
Частиною першою ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1 331 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.4,5,12,76-84,133,141,263,265,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 413 (чотири тисячі чотириста тринадцять) грн 06 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні позвоних вимог в іншій частині – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська