Справа № 944/2697/25 
Провадження №1-кп/944/778/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2026	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворів кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024140110000841 від 13.06.2024 про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Овруч Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, неодруженого, курсанта навчального курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.414 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи на посаді курсантом навчального курсу факультету бойового застосування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 у порушенні вимог ст.ст. 11, 13, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», п. 14 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 20.10.2015 № 569 «Про внесення змін до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», 13.06.2024 року близько 14:00 год. перебуваючи на території НОМЕР_1 навчального центру (військова частина НОМЕР_2 ), що за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством та правила поводження зі зброєю та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушив правила поводження зі зброєю, а саме нехтуючи забороною спрямовувати зброю (незалежно від того, заряджена вона чи ні) убік людей, спорядивши бойовими набоями автомат АКМ кал. 7,62 мм № НОМЕР_3 , 1973 р.в., який був закріплений за військовослужбовцем ОСОБА_6 , здійснив прицільний постріл в сторону калюжі де поруч перебували інші військовослужбовці, в результаті чого військовослужбовцю ОСОБА_7 спричинено поодиноке кульове поранення грудей з ушкодженням грудей, легень і серця, яке супроводжувалось гострою крововтратою, від якого настала смерть потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, тобто у порушенні правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.414 КК України визнав повністю, в чому щиро розкаявся. Зазначив, що в майбутньому подібного за жодних обставин не допускатиме. На даний час потерпілій повністю відшкодована шкода, він підтримує спілкування з нею, допомагає матеріально та психологічно. У вчиненому щиро розкаюється, висловлює щирий жаль, зазначив, що неодноразово просив у потерпілої вибачення і така його пробачила. Просив суворо не карати.
Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор та захисник також не оспорюють фактичних обставин, при яких вчинено вказане вище кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_8 не зявилася, однак подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має також просила не карати суворо ОСОБА_4 .
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.414 КК України в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.2 ст.414 КК України, так як він допустив порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.
При обранні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину. 
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з необережною формою вини, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є курсантом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, позитивну характеристику з місця служби, молодий вік обвинуваченого та досудову доповідь органу пробації щодо особи обвинуваченого, за якою, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінений органом пробації як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як середній, а також висновок органу пробації про ймовірність виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. 
Також суд враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. 
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.414 КК України.
У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від 24 травня 2018 року, Верховний Суд вказав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом застосовуючи ст. 69 КК.
Пост кримінальна поведінка обвинуваченого є виключно позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, просив вибачення в потерпілої, потерпіла претензій до обвинуваченого не має.
Суд також враховує і позицію сторони обвинувачення, яка просить застосувати правові приписи ст.75 КК України.
Таким чином, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, неодружений, є курсантом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, під час проходження навчання зарекомендував себе позитивно, як сумлінний курсант, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати, суд вважає за можливе застосувати до  ОСОБА_4  положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Заходи забезпечення у виді арешту, який накладений на підставі ухвал слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24.06.2024 та 19.06.2024 слід скасувати.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів в справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.414 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, нагляд за ОСОБА_4 , як курсантом, звільненим від відбування покарання з випробуванням, здійснює начальник Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, у разі зміни місця служби - командир військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальному розмірі 81971 (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят одна) грн 10 коп.
Речові докази – кулю, яка була вилучена з трупа ОСОБА_7 , в ході проведення судово-медичної експертизи трупа та видана завідуючим Яворівського районного відділення КЗ ЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_9 ; куртку костюм літнього польового; куртку утеплювач з флісової тканини; сорочку (футболку) зеленого кольору; штани костюму літнього польового з ременем; шарф – труба зеленого кольору; черевики світло зеленого кольору - знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24.06.2024.
Речові докази – 1 патрон з кулею; 9 гільз із маркуванням 539Е; 1 гільза із маркуванням 539Е; 5 автоматів, а саме: Автомат АКМ калібром 7,62 мм, 1962 року, із серійним номером НОМЕР_4 ; Автомат АК 74 калібром 5, 45, із серійним номером НОМЕР_5 ; Автомат АКМ калібром 7,62, із серійним номером НОМЕР_6 , 1972 року випуску; Автомат АКМ калібром 7,62 мм, із серійним номером НОМЕР_3 ; Автомат АКМ калібром 7,62 мм, із серійним номером НОМЕР_7 , 1966 року випуску; 8 (вісім) магазинів до автоматів, які поміщено до спецпакету ДБР № М1001967; 1 (один) автомат АК74, 5.45, із серійним номером НОМЕР_8 на прикладі якого є бірка із прізвищем ОСОБА_7 , на вказаному автоматі на кришці затвора наявна вм`ятина; 2(два) пусті магазини до автомата; бронежелет; План проведення комплексного тактичного заняття 2 навчальної роти 3 навчального батальйону від 12.06.2024 на 10 арк.; Відомість про заходи безпеки під час занять на 1 арк.; Відомість про закріплення зброї за особовим складом на 8 арк.; Відомість про складання заліку із знань вимог безпеки під час проведення занять на 7 арк.; Відомість по заходам безпеки під час занять на 5 арк.; Журнал обліку бойової підготовки на 60 арк. – повернути командиру військової частини НОМЕР_9 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 19.06.2024.
Речові докази – одне пошкоджене стебло рослини та 3 фрагменти листків зеленого кольору із нашарованою речовиною бурого кольору - знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя    ОСОБА_1