Справа № 474/1065/25
Провадження № 2/474/75/26

РІШЕННЯ
Іменем України

07.05.26р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:

27.10.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2531315 від 17.06.2020р. у розмірі 16 400 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.06.2020р. між ТОВ “Авентус Україна” та ОСОБА_1 був укладений електронний договір про надання споживчого кредиту № 2531315, згідно з умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у сумі 5 000 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки позичальника, а останній зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти та виконати інші обов`язки передбачені договором.
Виконання зобов`язань щодо перерахування коштів підтверджується повідомленням провайдера, що надає послуги ТОВ “Авентус Україна” з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. 
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування ним, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.
08.02.2021р. між ТОВ “Авентус Україна” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” укладений Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021, відповідно до умов якого та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ “Авентус Україна”, включно і до відповідача за кредитним договором № 2531315 від 17.06.2020р.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, та її розмір становить: 5 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 11 400 грн. 00 коп. - проценти, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп.
Представник позивача Усенко М.І. в судові засідання 15.01.2026р., 02.03.2026р., 24.04.2026р. та 07.05.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у прохальній частині позовної заяви та у клопотанні від 13.01.2026р. просив розглядати позовну заяву за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач в судові засідання 15.01.2026р., 02.03.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву, заяви про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи.
Водночас у судовому засіданні 24.04.2026р. відповідач зазначив наступне. Клопотань не має, вважає, що у судовому засіданні має бути присутнім представник позивача, який зобов`язаний надати всі документи та докази, бо цю компанію він не знає, ніяких документів від неї не отримував. Вказав, що позов не визнає, бо з цією компанію ніяких справ не мав, договір не укладав. Крім того, у тих банках де брав мікрокредити, то вони неодноразово телефонували йому, писали листи, тоді як від компанії позивача нічого не отримував, вони не телефонували. Вважає, що все це було у 2020 році, і компанія нічого протягом цього часу не присилала йому, дзвінків не було. Компанію Кредит-Капітал та Авентус не знає. Можливо в цих компаніях кредит брав хтось інший. Зауважив, що вийшли строки давності, пройшло більше 6 років від укладення договору, і банк протягом 6 років нараховував проценти, накопичив борг по ним. Однак з огляду на те, що кредит все таки не брав, він відмовляється від заяви про застосування строків позовної давності. Також зазначив, що давно з його карти у банку “Аваль” були зняті кошти, ким не знає, та він звертався з відповідною заявою до банку “Аваль” з цього питання, щоб йому пояснили де поділися кошти, чи звертався до поліції не пам`ятає. Він банкрут, судовим рішенням офіційно не визнавався таким. Просить врахувати, що він інвалід, має дитину малолітню. На з`ясування суду щодо розміру витрат на правову допомогу заявлену позивачем у розмірі 8 000 грн. - зазначив, що йому самому теж потрібен адвокат.
Після відкладення судового розгляду справи на 07.05.2026р. для надання можливості відповідачеві залучити адвоката, за його ж клопотанням, відповідач в судове засідання призначене на 07.05.2026р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду (дата та час визначені під час судового засідання, що зафіксована на відеозапису, про що додатково відповідач повідомлений шляхом безпосереднього вручення судової повістки 24.04.2026р., у приміщенні суду під розпис). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву, заяви про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. 
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
17.06.2020р. між ТОВ “Авентус Україна” та ОСОБА_1 було укладено договір № 2531315 про надання споживчого кредиту (далі - договір № 2531315). Укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході його в особистий кабінет в порядку передбаченому законом України “Про електронну комерцію”, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний ним при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Договір підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М375083 17.06.2020р. 13:09:57 (п. 1.1 розд. 1 та розд.10 договору № 2531315).
На умовах встановлених договором № 2531315 (п.п. 1.2-1.3) товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним. Сума кредиту - 5 000 грн. 00 коп. 
Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору. Строк кредиту можу бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 договору (п. 1.4 договору № 2531315).
Тип процентної ставки - фіксована. Знижена процентна ставка 1,33% в день від суми кредиту, та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 договору (без пролонгацій), якщо у цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом 3-х днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1 договору № 2531315).
Стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується: 1) у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки; 2) у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація згідно з п.п. 4.1-4.6 договору; 3) у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України (п. 1.5.2 договору № 2531315).
Мета отримання кредиту - споживчі потреби, що визначено у п. 1.6 договору № 2531315.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 695,40% річних; за зниженою ставкою - 486,78% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору: за стандартною ставкою - 7 850 грн. 00 коп. та за зниженою ставкою 6 995 грн. 00 коп. Та вказані показники базуються на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та сторони виконають свої обов`язки на умовах та в строки встановлені договором (п.п.1.7-1.7.2, 1.8-1.8.2 договору № 2531315).
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту № НОМЕР_1 або іншу платіжну карту реквізити якої надані споживачем товариству (п. 2.1 договору № 2531315).
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, за методом факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту (п.п. 3.1-3.2 договору № 2531315).
Пролонгація строку кредиту сторонами погоджена у розділі 4 договору № 2531315. Строк кредиту може бути продовжено на кількість днів зазначену у п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному п.п. 4.2-4.5 договору: 1) у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. споживач може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.п. 4.3 договору; 2) пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем; 3) у випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня що слідує за днем вчинення споживачем вищенаведених дій та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті, та протягом нового строку проценти нараховуються за стандартною ставкою. 
Право відступлення вимоги за кредитним договором № 2531315 передбачено у п. 5.1 розділі 5. 
У п. 9.6 договору № 2531315 визначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
Підписуючи договір споживач підтвердив, що перед укладенням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана у ст. 9 Закону України “Про споживче кредитування” та у ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” розміщена на веб-сайті, та що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в т.ч. на умовах фінансового кредиту ТОВ “Авентус Україна” розміщені на веб-сайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020р., повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися (п. 9.8 договору № 2531315).
У довідці про ідентифікацію за підписом директора ТОВ “Авентус Україна” зазначено, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований товариством. Договір зі сторони клієнта підписано електронним підписом створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який сформований автоматично на стороні товариства та направлено клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений клієнтом товариству в ІКС. Одноразовий ідентифікатор 375083, дата та час відправки 17.06.2020р. о 13:09:57, номер телефону, на який відправлено +380988225020.
LOG-файл укладення електронного договору № 2531315 від 17.06.2020р. в ТОВ “Авентус Україна” містить інформацію про дії клієнта в ІТС товариства щодо укладення договору за 17.06.2020р., а саме: реєстрація на сайті, надання згоди на обробку персональних даних перед укладенням договору 08:29:42; введення смс-коду надісланого товариством на номер телефону для підтвердження згоди 08:30:57; відправлення клієнтом заявки на отримання кредиту за договором 2531315 - 12:06:25; прийняття товариством рішення про видачу кредиту - 12:25:36; надіслання товариством клієнту смс-повідомлення з кодом М375083 для підтвердження прийняття оферти - 13:09:01; ведення клієнтом смс-коду М375083, акцептування оферти товариства, підписання та укладення договору - 13:09:57; відправлення товариством коштів клієнту та примірнику договору - 13:10:06.
Додатком № 1 до кредитного договору № 2531315 є Графік платежів, підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М375083 17.06.2020р. о 13:09:57 год., який містить дату платежу щодо повернення кредиту і процентів - 17.07.2020р., суму кредиту 5000 грн та процентів 1 995 грн, реквізити для плати.
Вказаної дати о 13:09:57 год. ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М375083 також підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування аналогічні умовам кредитного договору № 2531315.
В додатки до позову позивачем також надано Правила надання коштів у позику в т.ч. на умовах фінансового кредиту ТОВ “Авентус Україна” затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020р., щодо яких споживач ОСОБА_1 у п. 9.8 договору № 2531315 зазначив, що ознайомлений з ними у вказаній редакції, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися.
Обставини перерахування відповідачеві коштів згідно кредитного договору № 2531315 у сумі 5 000 грн. 17.06.2020р. на маску картки НОМЕР_2 підтверджуються Довідкою ТОВ ФК “ВЕЙ ФОР ПЕЙ” WAY FOR PAY № 5729-ВП від 18.07.2025р., та наданою на ухвалу суду довідкою АТ “Райффайзен Банк” № 81-15-9/3794-БТ від 04.03.2026р., у якій зазначено, що ОСОБА_1 у банку емітована банківська карта № НОМЕР_1 , та наданою цим же банком випискою про рух коштів по карті НОМЕР_1 за 17.06.2020р., у якій міститься інформація про зарахування 17.06.2020р. на карту ОСОБА_1 коштів у сумі 5 000 грн. від WAY FOR PAY.
Згідно з Карткою обліку Договору № 2531315 від 17.06.2020р. позичальника ОСОБА_1 виконаної ТОВ “Авентус Україна” за період з 17.06.2020р. до 27.02.2021р. заборгованість відповідача за договором № 2531315 становить: 5 000 грн. 00 коп. - основний борг, 11 400 грн. 00 коп. - відсотки. З неї ж вбачається, що у період з 17.06.2020р. до 16.07.2020р. (30 днів, первісний строк кредитування згідно п. 1.4 договору) відсотки нараховані за зниженою процентною ставкою 1,33% в день, всього у сумі 1 995грн. В зв`язку зі сплатою відповідачем нарахованих у вказаний період процентів у повному розмірі 1 995 грн., що мало місце 17.07.2020р., тобто виконання ним умови для пролонгації договору згідно розділу 4 на строк визначений у п. 1.4 договору (30 днів), йому починаючи з 18.07.2020р. до 15.08.2020р. продовжували нараховуватися відсотки за стандартною процентною ставкою, як погоджено у п.4.6. розд. 4 договору, - 1,90% в день. Після спливу нового тридцятиденного строку 16.08.2020р. та непогашення відповідачем тіла кредиту і процентів, йому починаючи з 17.08.2020р. до 14.11.2020р. (у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення), згідно п.п. 1.5.2 та 3.1 договору, продовжували нараховуватися проценти за стандартною процентною ставкою - 1,90% в день. Всього проценти нараховані за 150 днів (30 днів + 30 днів + 90 днів). 
08.02.2021р. між ТОВ “Авентус Україна” та позивачем укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у відповідних реєстрах боржників. Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору.
08.02.2021р. між сторонами договору відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021 підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників та 09.02.2021р. проведено фінансування за цим же договором відступлення прав вимоги, про що також надано платіжну інструкцію 21758 від 09.02.2021р. 
Згідно Витягу з реєстру боржників (Додаток № 1 до договору № ККАУ-08022021) у ньому значиться боржник ОСОБА_1 , договір кредиту № 2531315 від 17.06.2020р., сума боргу на момент відступлення права вимоги 16 400 грн. 00 коп. 
01.07.2025р. між Адвокатським об`єднанням “Апологет” та позивачем укладено договір № 0107 про надання правової (правничої) допомоги відповідно до якого (розд. 1 та 2) адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту, представляти його інтереси в судах загальної юрисдикції, надавати від його імені заяви, та інше. Порядок розрахунків визначаються додатком № 1 до договору. Детальна інформація про справу, обсяг послуг та їх ціна вказуються у Акті наданих послуг. Вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу - 8 000 грн, без ПДВ.
У Акті № 168 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 08.10.2025р. сторонами підтверджено факт надання адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг згідно договору № 0107 від 01.07.2025р: боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 2531315. Сума наданих послуг 8 000 грн. 
Відповідно до Детального опису наданих послуг від 08.10.2025р. до договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги та Акту № 168 виконавцем надано клієнту наступні послуги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 : усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості - 30хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год., погодження правової позиції - 30хв., складання позовної заяви - 3 год. 30 хв., подання позовної заяви до суду - 1 шт. Всього витрачено часу 6 год. 30 хв.
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” № 675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-VIII).
У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-VIII зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі “логін-пароль”, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону № 675-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що “принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс”.
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - на відповідача.
Натомість, стороною позивача доведено обставини укладення між відповідачем та ТОВ “Авентус Україна” кредитного договору № 2531315 17.06.2020р. та отримання відповідачем грошових коштів згідно умов цього кредитного договору, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема і довідкою ТОВ ФК “ВЕЙ ФОР ПЕЙ” WAY FOR PAY № 5729-ВП від 18.07.2025р., довідкою АТ “Райффайзен Банк” № 81-15-9/3794-БТ від 04.03.2026р., та наданою цим же банком випискою про рух коштів по карті НОМЕР_1 за 17.06.2020р. 
Що спростовує заперечення відповідача про не укладення ним договору мікрокредиту з ТОВ “Авентус Україна”, та не отримання кредитних коштів за ним.
Щодо посилань відповідача про нарахування товариством процентів з 2020р. по теперішній час, протягом 6 років, внаслідок чого збільшено розмір заборгованості, з чим він не згоден, то слід зазначити наступне.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2022р. у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком позичальника, а не позивача.
Згідно з Карткою обліку Договору № 2531315 від 17.06.2020р. виконаної ТОВ “Авентус Україна” за період з 17.06.2020р. до 27.02.2021р. заборгованість відповідача за договором № 2531315 нарахована станом на 14.11.2020р., та на вказану дату становила: 5 000 грн. 00 коп. - основний борг, 11 400 грн. 00 коп. - відсотки. 
З неї ж вбачається, що у період з 17.06.2020р. до 16.07.2020р. (30 днів, первісний строк кредитування згідно п. 1.4 договору) відсотки нараховані за зниженою процентною ставкою 1,33% в день, всього у сумі 1 995грн.
В зв`язку зі сплатою відповідачем нарахованих у вказаний період процентів у повному розмірі 1 995 грн., що мало місце 17.07.2020р., тобто виконання ним умови для пролонгації договору згідно розділу 4 на строк визначений у п. 1.4 договору (30 днів), йому починаючи з 18.07.2020р. до 15.08.2020р. продовжували нараховуватися відсотки за стандартною процентною ставкою, як погоджено у п. 4.6. розд. 4 договору, - 1,90% в день. 
Після спливу нового тридцятиденного строку 16.08.2020р. та непогашення відповідачем тіла кредиту і процентів, йому починаючи з 17.08.2020р. до 14.11.2020р. (у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення), згідно п.п. 1.5.2 та 3.1 договору, продовжували нараховуватися проценти за стандартною процентною ставкою – 1,90% в день. 
Всього проценти нараховані за 150 днів (30 днів + 30 днів + 90 днів), що відповідає умова кредитного договору, підписаного сторонами.
Надана позивачем виписка є зрозумілою і доступною та відповідає умовам укладеного сторонами договору. 
Водночас відповідач не погоджуючись із розміром виниклої заборгованості, свого контррозрахунку не надав, як і доказів повернення кредитних коштів, процентів. 
Не надано ним також належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти вимог позивача щодо зняття коштів з рахунку третіми особами.
Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставин, враховуючи те, що кредитний договір укладений між сторонами, встановлює обов`язок відповідача повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, в тому числі і щодо сплати процентів, які були розраховані у відповідні поточний, пролонгований періоди, за ставками згідно умов договору, від фактичної суми заборгованості, а також те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, доведеність переходу прав вимоги за цим договором до позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні, 24.04.2026р. відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності, від якого у тому ж судовому засіданні відмовився.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 07.11.2018 у справі №372/1036/15-ц, від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 та в постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №385/1454/15-ц, від 01.10.2020 у справі №912/1672/18 викладені висновки, відповідно до яких позовна давність застосовується лише за умови встановлення наявності порушеного права сторони спору, тому встановивши доведеність порушення цивільного права, за захистом якого особа звернулася до суду, але якщо позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною в справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. 259 ЦК України).
Разом з цим, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме: продовження позовної давності.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” від 11.03.2020р. № 211 з 12.03.2020р. на всій території України було встановлено карантин.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)” від 30.03.2020 № 540-ІХ розділ “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020р.
Отже початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання 02.04.2020р. чинності Законом № 540-ІХ.
Подібний правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023р. у справі № 910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а скасований був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” від 27.06.2023 № 651.
Отже, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позовна давність була продовжена з 02.04.2020р. до 30.06.2023р.
Водночас Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022р. № 64/2022 було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався указами Президента України та триває дотепер.
Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану” від 15.03.2022р. № 2120-ІХ розділ “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Закон №2120-ІХ набрав чинності 17.03.2022р.
Надалі Законом України “Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини” від 08.11.2023р. № 3450-ІХ пункт 19 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024р..
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2025р. у справі № 903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020р., то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. 
Вказана норма виключена Законом України “Про внесення зміни до розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності” № 4434-ІХ від 14.05.2025р., який набирав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, що мало місце 03.06.2025р., - тобто вказаний закон набрав чинності з 14.09.2025р.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024р., а з 30.01.2024р. до 03.09.2025р. включно перебіг такого строку зупинявся.
Кредитний договір укладений між сторонами 17.06.2020р. (під час дії карантину) та на його виконання відповідач здійснив платіж 17.07.2020р., після чого договір було пролонговано ще на 30 днів, до 17.08.2020р. З позовом до суду позивач звернувся 14.10.2025р. 
Зважаючи на викладені вище норми законодавства, які регулюють питання продовження та зупинення строку позовної давності, та вимоги ст.ст. 257, 259, 263 ЦК України, позов подано в межах строку позовної давності, тому правових підстав для відмови у задоволені позову про стягнення кредитної заборгованості внаслідок спливу позовної давності не має.
Позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-УІ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі “Схід / Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правничої допомоги, Акт на підтвердження факту надання правової допомоги, та Детальний опис наданих послуг. 
Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті на підтвердження факту надання правової допомоги, обставини проведення розгляду справи у відсутність представника позивача, а також засад розумності, справедливості та співмірності, відсутність заяви відповідача про зменшення розміру витрат, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу надану у заявленому розмірі в сумі 8 000 грн.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” заборгованість за кредитним договором № 2531315 від 17.06.2020р., станом на 14.10.2025р., в сумі 16 400 (шістнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., з яких: 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 11 400 (одинадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” судові витрати: витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “18” травня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол