ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/2547/23
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/953/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Мамонової О. Є.,
суддів Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Чернігівська митниця,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівської митниці на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про відшкодування моральної шкоди, - 

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці, в якому просив визнати, що протиправне рішення відповідача, протиправність якого встановлена судами, спричинило нанесення позивачу моральної шкоди та відшкодувати нанесену позивачу протиправним рішенням відповідача моральну шкоду в розмірі, обґрунтованому позивачем, 93 290 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.09.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 28.12.2023 рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.09.2023 залишено без змін.

09.10.2023 (згідно із штампом на конверті) ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу. Вказував, що разом із заявою надає докази витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.01.2026 заяву ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь ОСОБА_2 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Чернігівська митниця, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити без розгляду заяву ОСОБА_2 про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції проігнорував вимоги ч. 4 ст. 62 ЦПК України та зауваження відповідача щодо відсутності повноважень у представників позивача.
Заявник вказує, що районний суд безпідставно задовольнив заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки повноваження представників документально не були підтверджені, а всі процесуальні документи готувались та подавались до суду безпосередньо позивачем, про що свідчить його підпис на процесуальних документах, поданих до суду.
Наголошує, що жодних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу позовна заява не містить, а заява про ухвалення додаткового рішення подана з порушенням строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що є підставою для залишення заяви без розгляду, на що суд першої інстанції не звернув уваги.
Докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, заявник вважає неналежними, недостовірними та недостатніми.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням спрощеного порядку розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, обсягом виконаних адвокатом робіт – надання усної консультації з вивченням матеріалів, складання адвокатом позовної заяви та відповіді на відзив на позовну заяву, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням принципу розумності та справедливості, необхідним є стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 5 000 грн.
Однак, апеляційний суд не погоджується з такими висновками районного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява, серед іншого, повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. (ч. 1, п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України)
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що у позовній заяві, поданій до суду 03.04.2023, ОСОБА_1 попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він, як позивач, поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи не зазначав, та не заявляв про те, що ним будуть подані у строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, додаткові докази про понесені судові витрати.
Рішення у справі ухвалено судом 22.09.2023, тобто строк для подачі таких доказів закінчувався 27.09.2023 включно.
Однак, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу подана ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку 09.10.2023 згідно з поштовою накладною на конверті, тобто зі спливом строків, передбачених положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що позивач пропустив строк для подання доказів понесених витрат. При цьому у своїй заяві від 09.10.2023 відповідач не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав про поважність причин його пропуску.

Враховуючи відсутність у справі заяви ОСОБА_1 про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, а також порушення порядку та строків подання відповідних доказів, апеляційний суд, врахувавши наведені вище норми права та встановлені обставини справи, доходить висновку, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу належить залишити без розгляду.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці – задовольнити.
Додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2026 року – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу – залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В. Шитченко