ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1620/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29)

секретар судового засідання (за доручення головуючої судді): Романенко Д.С.;
за участю представників сторін:
Прокурор – Черніговська О.С.;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" – Майорова Н.М.;
від Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області – не з`явився;
від Комунального підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури 
на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 (повний текст складено та підписано 26.12.2025), суддя Невінгловська Ю.М.
по справі №916/1620/25
за позовом Чорноморської окружної прокуратури
до відповідачів:
- Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області;
- Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ";
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Комунального підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
про скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії,
(суддя першої інстанції: Невінгловська Ю.М., дата та місце ухвалення рішення: 15.12.2025, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29),

У квітні 2025 року Чорноморська окружна прокуратура (далі – Позивач) звернулась з позовною заявою до Господарського суду Одеської області в інтересах держави до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (далі – Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" (далі – Відповідач-2) в якій просила суд:
- скасувати державну реєстрацію права забудови земельної ділянки (суперфіцій) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 3,000 га, кадастровий номер 5110800000:02:003:0034 (реєстраційна справа на об?єкт нерухомого майна: 2141540751108).
- скасувати державну реєстрацію права забудови земельної ділянки (суперфіцій) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,2346 га, кадастровий номер 5110800000:02:003:0066 (реєстраційна справа на об?єкт нерухомого майна: 215791751108);
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" повернути територіальній громаді міста Чорноморськ в особі Чорноморської міської ради земельну ділянку площею 3,0000 гa. з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Набережна, вул. Паркова.
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" повернути територіальній громаді міста Чорноморськ в особі Чорноморської міської ради земельну ділянку площею 0,2346 га, з кадастровим номером 5110800000:02:003:0066, яка находиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 31.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 04.09.2020 за №609/70-VII "Про передачу земельних ділянок площею 3,000 га та площею 0,2346 га для забудови (суперфіцій)" та Договорів про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) №1 та №2, в порушення ст. 124, 134, 135 Земельного кодексу України, а саме поза процедурою земельних торгів було надано у користування під забудову Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" земельні ділянки комунальної власності загальною площею 3,2346 га.
Прокурор вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" за результатом нікчемного правочину, не набуло прав забудови земельних ділянок.
За таких обставин Прокурор стверджує, що оскільки Договір суперфіцію, є нікчемним, то визнання його недійсним не потребується. Водночас, у разі задоволення позову, з метою приведення у відповідність відомостей наявних у Державному реєстрі речових прав, доцільно припинити право забудови земельних ділянок (суперфіцій) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" площею 3,0000 га з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034 та площею 0,2346 га 5110800000:02:003:0066, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Набережна, вул. Паркова та вул. Паркова, 31 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2141540751108 номер запису про інше речове право 38366412 та 215791751108 номер запису про інше речове право 38365688.
На переконання Прокурора державна реєстрація права забудови земельних ділянок (суперфіцій) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" площею 3,0000 га з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034 та площею 0,2346 га з кадастровим номером 5110800000:02:003:0066, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Набережна, вул. Паркова та вул. Паркова, 31, здійснена незаконно та підлягає скасуванню. 
Крім того Прокурор вказав, що оскільки Договори про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) від 14.09.2020 №1 та №2 є нікчемними, а їх сторони помилково вважають, що між ними існують права та обов`язки, які виникли на їх підставі та у подальшому планують їх виконувати, Прокурор зазначає, що ефективним способом захисту у даному випадку, який дозволить захистити порушені інтереси територіальної громади є вимога про повернення земельних ділянок загальною площею 3,2346 га у власність громади міста Чорноморськ.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 у даній справі у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. 
Суд першої інстанції у своєму рішенні вважав необґрунтованими твердження Прокурора стосовно нікчемності Договору про будівництво аквапарку, з посиланням на невідповідність вимогам ст. 92, 116, 127, 128, ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, з огляду на те, що наведені положення земельного законодавства не свідчать про недійсність даного правочину, оскільки за Договором про будівництво аквапарку, земельну ділянку Комунальним підприємством "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" було передано для будівництва аквапарку, в якості внеску у спільну діяльність, а не в постійне користування Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ".
Місцевий господарський суд зазначив, що Комунальне підприємство "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК", як постійний користувач земельної ділянки площею 3,0000 га, кадастровий номер 5110800000:02:003:0034, для розташування аквапарку в районі вул. Набережна та вул. Паркова, наданої в постійне користування рішенням Чорноморської міської ради №655/24-V від 16.04.2010 та земельної ділянки площею 0,2346 га, кадастровий номер 5110800000:02:003:0066, для розміщення додаткових об`єктів аквапарку за адресою. м. Чорноморськ, вул Паркова, 31, наданої рішенням Чорноморської міської ради №387/80-VI від 30.08.2013, з урахуванням змін внесених рішенням міської ради №408/71-VI від 11.10.2013, наділений правомочностями володіння та користування такими земельними ділянками, а також правом спорудження на них аквапарку та додаткових об`єктів аквапарку.
Крім того, суд першої інстанції вказав , що незважаючи на відсутність укладеної між сторонами окремої угоди щодо відчуження об`єкта будівництва, Комунальне підприємство "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК", як потенційний власник об`єкта будівництва, розпорядився результатом будівництва при укладенні Договору про будівництво аквапарку, що не суперечить диспозитивним положенням статті 876 Цивільного кодексу України, яка надає сторонам договору право самостійно врегулювати свої відносини щодо результату виконаних робіт, розпорядившись своїми правами на власний розсуд.
Також у своєму рішенні місцевий господарський суд зазначив, що обов`язок Комунального підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК", визначений п. 6.1.1. Договору про будівництво аквапарку щодо підготовки та передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" будівельного майданчику до початку будівельних робіт не свідчить про виникнення в останнього права на земельну ділянку, а означає обов`язок Комунального підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" надати Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" фактичну можливість здійснювати будівництво на земельній ділянці, яка належить комунальному підприємству на праві постійного користування. Виконання такого обов`язку, за висновком суду, є частиною внеску Комунального підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" у реалізації будівельного проєкту в межах спільної діяльності, без якого досягнення спільної мети (будівництво аквапарку) не може бути здійснено.
Також, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини укладення Договорів про право користування чужими земельними ділянками (встановлення суперфіцій) №1 та №2 від 14.09.2020, за якими власником та землекористувачем земельних ділянок надано право на їх забудову Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", з метою реалізації будівництва аквапарку на території Чорноморської міської територіальної громади за Договором про будівництво аквапарку №2 від 16.06.2010, господарський суд дійшов висновку, що встановлення суперфіціїв, а також проведена внаслідок цього державна реєстрація права забудови не можуть розцінюватися як такі, що порушують інтереси держави в особі територіальної громади міста Чорноморська.
Суд також не погодився з твердженнями Прокурора щодо нікчемності укладених Договорів про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіцію) №1 та №2 від 14.09.2020, а відтак дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права забудови Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" земельних ділянок” площею 3,0000 га з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034 та площею 0,2346 га з кадастровим номером 5110800000:02:003:0066.
Крім того суд першої інстанції зазначив, що задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права забудови (суперфіцію) на спірні земельні ділянки, за відсутності заперечень власника та постійного користувача таких земельних ділянок, проти такої забудови, на думку суду, створило б непропорційне втручання у мирне володіння та користування майном, а також припинило процес будівництва аквапарку який триває уже більше 10 років.
Не погоджуючись з таким рішенням, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов Прокурора у повному обсязі.
Прокурор вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність порушень вимог земельного законодавства при прийнятті рішення Чорноморської міської ради Одеської області про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" земельних ділянок для розташування аквапарку в користування на умовах суперфіцію та укладенні Договорів суперфіцію, зроблено при невірному застосуванні норм матеріального права, зокрема, ст. 92 , 116, 127 , 128, ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України 102-1, , ст. 413, 415 1130 1131 Цивільного кодексу України та з порушенням норм процесуального права ст.ст.73-79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі №910/1356/13, від 14.03.2019 у справі №915/182/17, від 09.04.2020 у справі № 910/2942/19, від 31.03.2021 у справі № 922/1431/20, від 11.08.2021 у справі № 922/443/20 (щодо порушення конкурентної процедури (земельних торгів) при наданні суб`єктам господарювання земельних ділянок на позаконкурентних засадах не для обслуговування розташованих на ній об`єктів нерухомого майна), від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц, від 19.01.2022 у справі № 910/599/21 та від 20.07.2022 у справі №923/196/20 (щодо нікчемності договору через порушення конкурентного порядку набуття земельної ділянки), а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга подається на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.
Прокурор зазначає, що роблячи висновки про те, що зазначений договір про будівництво аквапарку є договором про спільну діяльність, у зв`язку з чим відсутні ознаки його нікчемності, суд залишив поза увагою договори про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіцію), які за висновком суду укладені для реалізації зазначеного договору про будівництво, хоча положення ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України не містять такої підстави для надання земельної ділянки на позаконкурентних засадах.
Як вважає Прокурор, судом не враховано, що предметом Договору про будівництво аквапарку № 02 від 16.06.2010 та Договорів про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіцію) № 1 та № 2 від 14.09.2020, укладених між Чорноморською міською радою Одеської області, КП "Чорноморський аквапарк" Чорноморської міської ради Одеської області та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" є земельні ділянки площею 3,0000 га та площею 0,2346 га з кадастровими номерами 5110800000:02:003:0034 та 5110800000:02:003:0066, які надані для забудови у позаконкурентний спосіб, за відсутності для цього підстави, визначеної в абзаці 2 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, тобто спрямовані на незаконне заволодіння земельними ділянками комунальної власності, відповідно такі договори згідно з частинами 1 та 2 статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемними.
У своїй скарзі Прокурор зазначає про незгоду з висновками суду першої інстанції стосовно того, що речове право на спірні земельні ділянки у Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" підтверджується укладеним Договором про будівництво аквапарку, за яким товариство взяло на себе зобов`язання з будівництва аквапарку на земельних ділянках площею 3,0000 га та площею 0,2346 га, оскільки в силу ст. 125, 126 Земельного кодексу речове право користування земельною ділянкою виникає з моменту його державної реєстрації.
Крім того, Прокурор вважає, що судом залишено поза увагою його доводи в частині порушення вимог ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, оскільки земельну ділянку надано Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" під забудову на умовах суперфіцію без попереднього вилучення її із постійного користування КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ (ЧОРНОМОРСЬКИЙ) АКВАПАРК".
На переконання Прокурора, висновок суду про те, що твердження Прокурора стосовно нікчемності договору про будівництво аквапарку, з посиланням на невідповідність вимогам ст. 92, 116, 127, 128, ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України є необґрунтованими, зроблені судом без урахування того, що для реалізації зазначеного договору про будівництво в подальшому були укладені договори про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіцію), вищезазначених вимог земельного законодавства.
Договори суперфіцію від 14.09.2020 № 1 та № 2, які укладені на виконання незаконного рішення Чорноморської міської ради від 04.09.2020 № 609/70 – VII є нікчемними, оскільки укладені без дотримання конкурентних засад, тобто спрямовані на незаконне заволодіння і використання земельних ділянок комунальної власності, а не через нікчемність договору про будівництво аквапарку, як вказано у рішенні суду.
Оскільки оспорювані Договори про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіцію) № 1 та № 2 від 14.09.2020 укладені між Чорноморською міською радою Одеської області, КП "Чорноморський аквапарк" Чорноморської міської ради Одеської області та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" щодо забудови земельних ділянок у позаконкурентний спосіб за відсутності для цього підстави, визначеної в абзаці 2 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, тобто спрямовані на незаконне заволодіння земельними ділянками комунальної власності, то такі договори згідно з частинами 1 та 2 статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемними.
Отже, як зазначає Прокурор, Договори суперфіцію від 14.09.2020 № 1 та від 14.09.2020 № 2 є нікчемними правочинами, оскільки укладені у позаконкурентний спосіб, у зв`язку із цим, визнання їх недійсними не вимагається.
Нікчемним, на думку Прокурора, є і Договір про будівництво аквапарку № 02 від 16.06.2010, укладений між КП "Іллічівський аквапарк" та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", оскільки предметом вказаного Договору також є дії щодо забудови Товариством спірних земельних ділянок з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034 та 5110800000:02:003:0066, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Набережна, вул. Паркова та вул. Паркова, 31. Вказаним договором фактично узгоджено здійснення забудови вищевказаних земельних ділянок, що суперечить ст. 92, 116, 127, 128, ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України.
Ураховуючи, що Договори суперфіцію від 14.09.2020 № 1 та № 2 є нікчемними, а їх сторони помилково вважають, що між ними існують права та обов`язки, які виникли на їх підставі та у подальшому планують їх виконувати, ефективним способом захисту у даному випадку, який дозволить захистити порушені інтереси територіальної громади є вимога про повернення земельних ділянок з кадастровими номерами 5110800000:02:003:0034 та 5110800000:02:003:0066 загальною площею 3,2346 га у власність громади міста.
Крім того, на переконання Прокурора висновок суду першої інстанції про те, що строк існування права забудови земельної ділянки (суперфіцій) за Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" відповідно до умов Договорів про право користування чужими земельним ділянками (встановлення суперфіцію) є обмеженим, а саме до закінчення будівництва, введення в експлуатацію та реєстрації права власності Суперфіціарієм на аквапарк та додаткових об`єктів аквапарку, та є таким, що не може перевищувати 50 років, зроблений без оцінки того, що на зазначений термін територіальна громада міста обмежена у реалізації прав власника спірних земельних ділянок, які у позаконкурентний спосіб вибули із користування територіальної громади.
Також у своїй скарзі Прокурор зазначає, що при укладанні Договорів про право користування чужими земельним ділянками (встановлення суперфіцій) від 14.09.2020 Чорноморською міською радою не припинено право постійного користування КП "Іллічівський (Чорноморський) аквапарк" спірною земельною ділянкою, що є прямим порушенням норми Закону. Проте, зазначеному доводу місцевим господарським судом взагалі не надано оцінку у судовому рішенні, чим порушено норми процесуального права ст. 86, 236 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі №916/1620/25; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1620/25.
29.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1620/25.
02.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відповідач-2 вважає апеляційну скаргу Прокурора безпідставною та необґрунтованою, а оскаржуване рішення - ухваленим з додержанням норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права.
У своєму відзиві Відповідач-2 зазначає, що Прокурором не наведено будь-яких нових доводів на обґрунтування позовних вимог, а цим доводам судом першої інстанції надано належну оцінку, ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.
Щодо доводів Прокурора про нікчемність Договору про будівництво аквапарку та Договорів про право користування чужими земельним ділянками (встановлення суперфіцій) від 14.09.2020, Відповідач-2 у своєму відзиві зазначає, що Договір про будівництво аквапарку № 02 від 16.06.2010 за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність, укладеним з метою будівництва та введення в експлуатацію аквапарку для розвитку туристичної та рекреаційної інфраструктури громади. Предметом договору є спільні дії сторін щодо реалізації проєкту, а не передача земельних ділянок у користування.
На переконання Відповідача-2, КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" діяло в межах наданих статутом повноважень, а твердження Прокурора про те, що зазначений Договір фактично є договором суперфіцію, спростовується відмінністю сторін, предмета, мети та змісту Договору про будівництво аквапарку і Договорів про право користування чужими земельним ділянками (встановлення суперфіцій) від 14.09.2020.
Також Відповідач-2 вказує, що право постійного користування земельною ділянкою не позбавляло комунальне підприємство права укладати договори про спільну діяльність та реалізовувати статутні завдання, а доводи Прокурора ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту спірного договору.
Крім того, зазначається, що Прокурор не навів жодної норми закону, яка б прямо встановлювала нікчемність договору про будівництво аквапарку, а посилання на статтю 228 Цивільного кодексу України є безпідставним. 
Також Відповідач-2 наголошує, що вимоги щодо нікчемності цього договору у справі не заявлені, а тому відповідні доводи не є предметом судового розгляду.
У своєму відзиві Відповідач-2 зазначає, що Прокурором пропущено строк позовної давності для вимог про застосування наслідків нікчемного правочину, який, почався з моменту виконання договору про будівництво аквапарку після його укладення у 2010 році. 
Крім того, Відповідач-2 вважає безпідставними доводи Прокурора про незаконне заволодіння земельними ділянками, оскільки реалізація проєкту здійснювалася на підставі відповідних рішень та укладених договорів.
Щодо доводів Прокурора про незаконність рішення Чорноморської міської ради про передачу земельних ділянок на умовах суперфіцію, Відповідач-2 у своєму відзиві вказує, що спірні земельні ділянки перебували у постійному користуванні КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК", а тому не були вільними та не підлягали передачі на земельних торгах.
Також зазначено, що рішення Чорноморської міської ради від 04.09.2020 № 609/70-VII прийнято на виконання чинного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14.07.2020 у справі № 501/1773/20, яким міську раду зобов`язано розглянути питання передачі земельних ділянок на умовах суперфіцію без проведення земельних торгів.
Крім того, Відповідач-2 посилається на правову позицію Верховного Суду про те, що встановлення суперфіцію не потребує обов`язкового проведення земельних торгів та не припиняє права постійного користування земельною ділянкою. З огляду на це, Відповідач-2 вважає рішення міської ради та укладені на його виконання Договори законними, а позовні вимоги Прокурора безпідставними.
Відповідач-2 зазначає, що задоволення позовних вимог про припинення права суперфіцію та повернення земельних ділянок становитиме непропорційне втручання у право Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки Товариством здійснено значні інвестиції у реалізацію проєкту будівництва аквапарку, отримано дозвільну документацію, виконано підготовчі та будівельні роботи, придбано спеціалізоване обладнання та сплачено платежі за користування земельними ділянками. У зв`язку з цим Відповідач-2 вважає безпідставними доводи Прокурора.
На переконання Відповідача-2, Прокурор не довів наявності порушення інтересів держави чи територіальної громади та не обґрунтував підстав для представництва таких інтересів у суді, оскільки спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК", тому не могли бути передані іншим особам через земельні торги. У разі задоволення позову будівництво аквапарку стане неможливим, припиняться надходження до місцевого бюджету від плати за суперфіцій, а також виникне ризик значних збитків і вимог про відшкодування витрат, понесених інвестором. Водночас Прокурор не довів, яку саме шкоду завдано державі чи громаді, не обґрунтував можливість ефективнішого використання спірних ділянок та не підтвердив, що задоволення позову відповідатиме інтересам територіальної громади. Навпаки, скасування спірних правовідносин може призвести до втрати бюджетних надходжень і завдати громаді суттєвих фінансових збитків.
Відповідач-2 вказує, що наведені Апелянтом позиції Верховного Суду мають суттєві відмінності у складі учасників спірних правовідносин, об`єкті спору і змісті відносин, не містять спільних рис між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом, що дозволило би їх застосувати у даній справі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 призначено розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі №916/1620/25 на 09.03.2026 року об 11-00 год.
05.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Чорноморської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
16.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі №916/1620/25 відбудеться: 06.04.2026 року об 11-00 год.
03.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/1620/25 до 11.05.2026 року о 12-30 год.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/1620/25 до 08.06.2026 року о 12-00 год.
У зв`язку з оголошенням у м. Одесі повітряної тривоги судове засідання по справі №916/1620/25 призначене на 08.06.2026 не відбулось.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 повідомлено учасників справи №916/1620/25, що наступне судове засідання з розгляду апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 відбудеться 11.06.2026 о 13:30 год; у разі неможливості розгляду справи 11.06.2026 о 13:30 год визначено резервну дату та час засідання: 11.06.2026 о 14:30 год.
Відповідач-1 та Третя особа своїм правом на подання відзиву не скористалися, що у відповідності до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
11.06.2026 у судове засідання з`явилися Прокурор та представник Відповідача-2, які підтримали доводи та вимоги викладені ними письмово. Представник Відповідача-1 та Третьої особи у судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги булиповідомлені належним чином.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника Відповідача-1 та Третьої особи, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши пояснення Прокурора та представника Відповідача-2, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи Рішенням Іллічівської міської ради Одеської області №655/24-V від 16.04.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" для розташування аквапарку в районі вул. Набережна та вул. Паркова у м. Іллічівськ. Надано Комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК", із земель житлової та громадської забудови м. Іллічівська, у постійне користування земельну ділянку площею 3,0000 га для розташування аквапарку в районі вул. Набережна та вул. Паркова у м. Іллічівськ. Зобов`язано Комунальне підприємство "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" в установленому законом порядку оформити державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.
Також у матеріалах справи наявна копія Державного акту серія ЯЯ №206020 від 06.10.2010 за яким, на підставі рішення Іллічівської міської ради №655/24-V від 16.04.2010 КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" надано право постійного користування земельною ділянкою що розташована за адресою Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Набережна вул. Паркова, цільове призначення (використання) земельної ділянки для розташування аквапарку.
16.06.2010 між КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" (КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК") та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" укладено Договір про будівництво аквапарку №02 (далі - Договір будівництва), відповідно до п. 1 якого, у порядку та на умовах, визначених Договором, Сторони зобов`язуються спільно, відповідно до проектно-кошторисної документації, яка є невід`ємною частиною Договору, здійснити дії по будівництву об`єкту, зазначеному в п. 3.1 цього Договору та прийняттю до експлуатації новоствореного об`єкту.
Відповідно до п. 3.1 Договору будівництва, об`єктом будівництва за умовами цього договору є:
аквапарк, що буде розташований на земельній ділянці, площею 3,0000 га, за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Набережна вул. Паркова, яка на момент укладення цього Договору знаходиться в користуванні КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №206020, виданого на підставі рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 16.04.2010р. №655/24-V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 031050800023.
Пунктом 4.1 Договору будівництва визначено, що плановий строк завершення будівництва та здавання до експлуатації новоствореного об`єкту ІІІ квартал 2023 року.
Згідно з пунктом 4.3. Договору будівництва, фінансування об`єкту будівництва здійснюється виключно за рахунок ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ".
Відповідно до п. 4.5 Договору будівництва, після завершення будівництва та прийняття об`єкту будівництва до експлуатації право власності на новостворений об`єкт набувається ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" за умови компенсації КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" витрат, понесених у зв`язку з оформленням права користування земельною ділянкою, а також інших витрат пов`язаних з виконанням Договору.
Розділом 5 Договору будівництва сторони визначили строки та зміст етапів будівництва, які є наступними:
5.1. Перший етап.
Початок етапу дата укладання Договору. Закінчення етапу - дата оформлення дозволу на виконання будівельних робіт.
Зміст етапу:
5.1.1. розробка, погодження та затвердження у встановленому порядку проектно-кошторисної документації;
5.1.2. отримання дозволу на виконання підготовчих будівельних робіт та дозволу на виконання будівельних робіт для будівництва об`єкту будівництва;
5.1.3. надання доступу ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" до об`єкта будівництва (будівельного майданчику) для початку виконання будівельних робіт.
5.2 Другий етап.
Початок етапу - дата одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Закінчення етапу дата прийняття в експлуатацію новоствореного об`єкта, але не пізніше строку, встановленого в п. 4.1 Договору.
Зміст етапу:
5.2.1. виконання будівельних й інших робіт, необхідних для створення новоствореного об`єкта та прийняття його до експлуатації,
5.2.2. прийняття до експлуатації новоствореного об`єкта;
5.3. Третій етап.
Початок етапу дата прийняття до експлуатації новоствореного об`єкта. Закінчення етапу оформлення права власності ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на новостворений об`єкт та компенсація Стороною-2 КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" витрат, понесених нею у зв`язку з оформлення права користування земельною ділянкою та інших витрат пов`язаних з виконанням зобов`язань за цим Договором, у порядку передбаченому Договором.
Зміст етапу:
5.3.1. врегулювання розбіжностей та претензій між Сторонами;
5.3.2. оформлення права власності ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на новостворений об`єкт та компенсація ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" витрат, понесених нею у зв`язку з оформленням права користування земельною ділянкою та інших витрат пов`язаних з виконанням зобов`язань за цим договором.
Згідно пункту 5.4 Договору будівництва, строки реалізації зазначених етапів можуть змінюватися за домовленістю Сторін, а у разі невиконання однією із Сторін строкових зобов`язань за цим Договором, інша Сторона має право продовжити (збільшити) відповідний строк реалізації етапу пропорційно часу (строку) невиконання зобов`язань. Строки реалізації етапів можуть бути зміненні з інших підстав, передбачених Договором.
Також пунктом 6.1 Договору будівництва, сторони визначили обов`язки КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК", які є наступними:
6.1.1. підготувати для передачі ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" будівельний майданчик до початку будівельних робіт;
6.1.2. надавати ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" необхідне сприяння в реалізації мети цього Договору з питань, що входять до компетенції
6.1.3. у разі потреби, за ініціативою ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", вносити пропозиції до відповідних органів державної влади й місцевого самоврядування для розв`язання проблемних питань і ситуацій, які можуть виникнути в ході реалізації Договору;
6.1.4. забезпечити підготовку та надання необхідної інформації, документів, здійснення дій для одержання відповідної дозвільної, правовстановлюючої та іншої передбаченої законодавством України документації для виконання будівництва й прийняття до експлуатації новоствореного об`єкта.
За пунктом 6.2 Договору будівництва, ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" зобов`язується, зокрема:
6.2.1 забезпечити за рахунок власних або залучених коштів здійснення будівництва об`єкту у повному обсязі, згідно із прийнятими зобов`язаннями за Договором, і прийняття новоствореного об`єкта до експлуатації відповідно до чинних будівельних норм і у встановлений Договором строку.
6.2.2. здійснювати функції замовника будівництва та забудовника на всіх етапах реалізації цього Договором, забезпечувати в повному обсязі всі роботи за Договором у тому числі проектно-дослідницькі, підготовчі, будівельні, протизсувні, спорудження інженерних мереж, благоустрій території, інші роботи з будівництва, забезпечувати здійснення авторського та технічного нагляду за ходом будівництва.
6.2.4. забезпечити фінансування, ремонтних робіт дорожньої мережі й тротуарів, що прилягають до об`єкту будівництва, у випадку їх пошкодження важкою технікою підрядних організацій в процесу будівництва.
Також сторонами визначено права сторін за Договором будівництва, так згідно п. 6.3. КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" має право вимагати від ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" повного й своєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором та здійснювати контроль за своєчасністю та повнотою виконання зобов`язань за Договором, отримувати від ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" за письмовим запитом інформацію про стан об`єкту будівництва та виконані роботи.
Згідно п. 6.4 Договору будівництва, ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" має право самостійно здійснювати підбір підрядних організацій і встановлювати порядок здійснення робіт з урахуванням мети, зобов`язань Сторін та строків їх виконання, вимагати від КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" повного й своєчасного, виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором, а також набути право власності на новостворений об`єкт у порядку, передбаченому Договором будівництва.
До Договору будівництва були укладені Додаткові угоди, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме:
- Додаткова угода №1 від 19.11.2013 до Договору будівництва, якою внесено зміни в п.3.1 п. 4.1, п. 12.1 Договору будівництва;
- Додаткова угода №2 від 31.08.2015 до Договору будівництва, якою внесено зміни в п. 4.1 Договору будівництва, та викладеного його в такій редакції: «п.4.1. Плановий строк завершення будівництва та здавання до експлуатації новоствореного об`єкту ІІІ квартал 2018 року»;
- Додаткова угода №3 від 31.07.2016 до Договору будівництва, якою внесено зміни в п. 4.1 Договору будівництва, та викладеного його в такій редакції: «п.4.1. Плановий строк завершення будівництва та здавання до експлуатації новоствореного об`єкту ІІІ квартал 2022 року»;
- Додаткова угода №4 від 07.02.2022 до Договору будівництва, якою внесено зміни в п. 4.1 Договору будівництва, та викладеного його в такій редакції: «п.4.1. Плановий строк завершення будівництва та здавання до експлуатації новоствореного об`єктуквартал 2037 року».
Рішенням Іллічівської міської ради Одеської області №387/80-VI від 30.08.2013 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" за адресою: м Іллічівськ, в районі вул Набережної та вул Паркової" вирішено наступне:
1. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" розміщення додаткових об`єктів аквапарку за адресою: м. Іллічівськ, в районі вул. Набережної та вул. Паркової.
2. передано із земель рекреаційного призначення Іллічівської міської ради в постійне користування комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" земельну ділянку площею 0,2346 га (кадастровий номер: 5110800000:02:003:0066) для розміщення додаткових об`єктів аквапарку за адресою: м. Іллічівськ, в районі вул. Набережної та вул. Паркової.
Рішенням Іллічівської міської ради Одеської області №408/71-VI від 11.10.2013 внесено зміни в пункт 2 рішення Іллічівської міської ради від 30.08.2013 року №387/80-VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" за адресою: м Іллічівськ, в районі вул Набережної та вул Паркової" виклавши його в наступній редакції:
"2. Передати в постійне користування КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" земельну ділянку площею 0,2346 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0066) для розміщення додаткових об`єктів аквапарку за адресою. м. Іллічівськ, вул Паркова, 31.".
Рішенням Чорноморської міської ради Одеської області №609/70-VI від 04.09.2020, передано ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ земельну ділянку площею 3,0000 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0034) (код згідно з КВЦПЗ: 03.15 "для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови") за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул Набережна, вул. Паркова для розташування аквапарку в користування на умовах суперфіцію. Передано ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" земельну ділянку площею 0,2346 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0066) (код згідно з КВЦПЗ: 07.01 "для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення") за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 31 для розміщення додаткових об`єктів аквапарку в користування на умовах суперфіцію.
Також даним рішенням встановлено ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" ставку плати за користування земельними ділянками, які зазначені у пунктах 1, 2 цього рішення в розмірі 3 відсотка від їх нормативної грошової оцінки на рік.
Пунктом 4 даного рішення зобов`язано ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ":
- укласти договір суперфіцію на земельні ділянки, які зазначені у пунктах 1, 2 цього рішення;
- оформити речові права на земельні ділянки відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 4.3. Виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог земельного законодавства України;
- забезпечити проведення комплексу робіт з благоустрою земельних ділянок та прилеглої території (підтримання в санітарному стані) за власний рахунок.
14.09.2020 Чорноморська міська рада Одеської області, КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" Чорноморської міської ради Одеської області, як Суперфіціари з одного боку, та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", як Суперфіціарій з іншого боку, уклали Договір про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) №1 (далі - Договір встановлення суперфіції №1) та Договір про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) №2 (далі - Договір встановлення суперфіції №2) (далі разом - Договори), за п. 1.1 яких, Суперфіціари на підставі рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 04.09.2020 №609/70-VII "Про передачу земельних ділянок площею 3,0000 га та площею 0,2346 га для забудови (суперфіцій)", керуючись Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», надають Суперфіціарію, а останній приймає у строкове користування право забудови земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул Набережна, вул. Паркова (надалі Земельна ділянка) для розташування аквапарку та для здійснення своєї господарської діяльності, передбаченої статутом, за Договором встановлення суперфіції №1, а також право забудови земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:003:066, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 31 (надалі Земельна ділянка) для розміщення додаткових об`єктів аквапарку та для здійснення своєї господарської діяльності, передбаченої статутом.
За пунктом 1.2 Договорів метою надання в користування Земельних ділянок здійснення Суперфіціарієм розташування аквапарку, додаткових об`єктів аквапарку, інших господарських споруд, необхідних для їх обслуговування (надалі - Об`єкти), згідно з проектом будівництва з дотриманням цільового призначення в користування Земельної ділянки. Цільове призначення земельних ділянок: 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови та 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.
Згідно з пунктами 2.1. та 2.2. Договорів, загальна площа земельної ділянки, право на забудову якої передається, становить 3,0000 га та 0,2346 га. Земельні ділянки у відповідності до норм Земельного Кодексу України є комунальною власністю територіальної громади в особі Чорноморської міської ради Одеської області.
Відповідно до п. 2.3. Договорів, право на забудову Земельних ділянок, що надано цим Договорами, не може бути відчужене Суперфіціарієм без отримання згоди Суперфіціарів.
Пунктом 3.1. Договорів сторони визначили, що їх укладено на строк до закінчення будівництва, введення в експлуатацію та реєстрації права власності Суперфіціарієм на аквапарк та додаткових об`єктів аквапарку, та не може перевищувати 50 років.
За пунктами 4.1. та 4.2. Договорів нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору з урахуванням коефіцієнта індексації за 2019 рік становить 13 938 055,75 грн, згідно з Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданий від 10.09.2020 №2718 та Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданий від 10.09.2020 №2719. Плата нараховується з дати укладання цього договору. Підставою для нарахування плати за земельну ділянку є договір про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції).
Відповідно до п. 4.3. Договорів плата відповідно пункту 3 рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 04.09.2020 №609/70-VII розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за Договором встановлення суперфіції №1 та у грошовому виразі становить 418 141,67 грн на рік, та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за Договором встановлення суперфіції №1 та у грошовому виразі становить 23 353,11 грн на рік.
За пунктами 5.1 та 5.2 Договорів передача земельних ділянок для здійснення права забудови відбувається без розроблення проекту її відведення на підставі цього Договору. Передача земельних ділянок Суперфіціарію здійснюється у 5-денний строк після підписання Договорів.
Відповідно до п. 6.1. та п. 6.2. Договорів Суперфіціари підтверджують, що на момент укладення Договорів встановлення суперфіції земельні ділянки не перебувають під арештом чи забороною відчуження, не заставлені, у податковій заставі не перебувають, відносно них не укладено будь-яких цивільно-правових договорів чи інших правочинів з іншими особами. Треті особи не мають прав на земельні ділянки. Сервітути щодо земельних ділянок на день підписання цього Договору відсутні. Укладення відносно земельних ділянок Договорів суперфіцію не припиняє права комунальної власності на них. Суперфіціари вправі реалізовувати свої повноваження щодо користування у майбутньому земельними ділянками у повному обсязі, але з урахуванням існуючих обмежень (обтяжень), що виникли внаслідок укладання цього Договору.
Пунктом 7 Договорів сторони визначили права Суперфіціарів, які, зокрема, є наступними:
7.1.1. Вимагати від Суперфіціарія використання земельних ділянок відповідно до цільового призначення згідно з Договорома встановлення суперфіції;
7.1.2. Вимагати від Суперфіціарія при здійсненні будівництва на земельних ділянках, право на забудову яких надається, додержання державних стандартів, норм і правил;
7.1.3. Вимагати відшкодування понесених збитків у разі погіршення корисних властивостей земельних ділянок, пов`язаних зі зміною їх стану, окрім змін, що відбулися внаслідок будівництва та експлуатації даних земельних ділянок.
Пунктом 7.2 Договорів визначено обов`язки Суперфіціаріїв, які, зокрема, зобов`язані:
7.2.1. Передати земельні ділянки Суперфіціарію у строк, передбачений п. 5.2. цього Договору у стані, що відповідає умовам даного Договору;
7.2.2. Не вчиняти дій, які можуть перешкодити Суперфіціарію здійснювати право на забудову земельних ділянок;
7.2.3. Попередити Суперфіціарія про особливі властивості та недоліки земельних ділянок, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечний наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самих об`єктів Договорів суперфіції.
Відповідно до п. 7.3 Договорів Суперфіціарій має право:
7.3.1. Вимагати від Суперфіціарів передачі земельних ділянок для здійснення права забудови, після підписання Договорів;
7.3.2. Платного користування правом забудови земельних ділянок;
7.3.3. Самостійно господарювати на земельних ділянках з дотриманням умов Договору суперфіція;
7.3.4. Одержувати доходи від проведення діяльності, передбаченої даним Договором;
7.3.5. Залучати на свій власний розсуд для виконання зобов`язань за даним Договором та для досягнення мети цього Договору третіх осіб;
7.3.6. Без згоди Суперфіціарів проводити поліпшення земельних ділянок без зміни її основного цільового призначення;
7.3.7. Вимагати дострокового розірвання Договору в разі виявлення не обумовлених Суперфіціарами у Договорі недоліків земельних ділянок, які істотно перешкоджають використанню земельних ділянок.
Згідно з пунктом 7.4 Договорів Суперфіціарій зобов`язаний:
7.4.1. Здійснювати право на забудову земельних ділянок відповідно до її основного цільового призначення. затвердженого проекту та отриманих дозвільних документів на будівництво;
7.4.2. При здійсненні права забудови земельних ділянок додержуватись природоохоронних та екологічних, санітарних та протипожежних норм і правил;
7.4.3. Незалежно від напрямків своєї діяльності здійснювати своєчасно оплату право користування земельних ділянок.
Відповідно до п. 8.1 Договорів право власності на збудовані Суперфіціарієм об`єкти, споруди, тощо, на земельних ділянках, відповідно до цього Договору, належить Суперфіціарію.
Згідно з п. 8.2 Договорів за рішенням Суперфіціарія збудовані на земельних ділянках Об`єкти за актом приймання-передачі можуть бути передані комунальному підприємству "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" Чорноморської міської ради Одеської області.
Пунктом 9.2. Договорів визначено, що його дія припиняється у разі:
9.2.1. Поєднання в одній особі Суперфіціарів та Суперфіціарія;
9.2.2. Відмови Суперфіціарія від права користування земельними ділянками;
9.2.3. Спливу строку права користування;
9.2.4. У разі несплати за користування земельними ділянками більше 6 місяців;
Згідно з п. 9.3 Договорів, він може бути розірваний:
9.3.1. За взаємною згодою Сторін;
9.3.2. За рішенням суду.
Відповідно до пунктів 9.4 та 9.5 Договорів розірвання Договорів в односторонньому порядку не допускається. Припинення або розірвання Договорів не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за цим Договором, не виконаних до його припинення або розірвання, а також від відповідальності за невиконання або неналежне виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договорами чи інше порушення умов даного Договорів.
За пунктами 9.6 та 9.7 Договорів перехід права власності на земельну ділянку до третьої особи не є підставою для зміни умов або розірвання Договорів, не припиняє його дії і не впливає на обсяг прав Суперфіціарія щодо користування правом забудови земельної ділянки відповідно до умов даного Договорів. У разі ліквідації або реорганізації Суперфіціарія положення цього Договорів зберігають свою чинність для його правонаступника.
Відповідно до п. 10.1 Договорів після припинення дії договору Суперфіціарій повертає Суперфіціарам земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав за Договорами.
Згідно з п. 13.1 Договорів їх укладено у трьох примірниках, один з яких призначається для зберігання у Суперфіціарія, два інших у Суперфіціарів.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії інформаційної довідки №414900738 від 24.02.2025, державним реєстратором Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко В.В. 03.08.2020 на підставі п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI від 06.09.2012 здійснено державну реєстрацію права власності Чорноморської міської територіальної громади в особі Чорноморської міської ради Одеської області на земельну ділянку з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034, площею 3 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2141540751108, номер відомостей про речове право 37671589.
Також з даної довідки вбачається, що:
- державним реєстратором Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко В.В. 03.08.2020 на підставі копії державного акту на право постійного користування серія ЯЯ №206020 від 06.09.2010 здійснено державну реєстрацію права постійного користування КП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК» даною земельною ділянкою;
- державним реєстратором Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Фоміним О.О. 23.09.2020 на підставі Договору про право користування чужою земельної ділянкою (встановлення суперфіцію) №1 від 14.09.2020 укладеного між Чорноморською міською радою Одеської області, КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" здійснено державну реєстрацію права забудови ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на вищезазначеній земельній ділянці (суперфіцій).
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії інформаційної довідки №414903805 від 24.02.2025, державним реєстратором Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко В.В. 01.11.2013 на підставі п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI від 06.09.2012 здійснено державну реєстрацію права власності Іллічівської (Чорноморської) територіальної громади в особі Іллічівської (Чорноморської) міської ради Одеської області на земельну ділянку з кадастровим номером 5110800000:02:003:0066, площею 0,2346 га, цільове призначення для розміщення додаткових об`єктів аквапарку реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215791751108, номер відомостей про речове право 3434509.
Також з даної довідки вбачається, що:
- державним реєстратором Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко В.В. 01.11.2013 на підставі рішення Іллічівської міської ради Одеської області №408/71-VI від 11.10.2013 здійснено державну реєстрацію права постійного користування КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" даною земельною ділянкою;
- державним реєстратором Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Фоміним О.О. 23.09.2020 на підставі Договору про право користування чужою земельної ділянкою (встановлення суперфіцію) №2 від 14.09.2020 укладеного між Чорноморською міською радою Одеської області, КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" здійснено державну реєстрацію права забудови ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на вищезазначеній земельній ділянці (суперфіцій).
Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5114379512020 від 21.05.2020 та №НВ-51006283322013 від 24.10.2023:
- земельна ділянка з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034 розташована за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Набережна вул. Паркова, цільове призначення 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, вид використання земельною ділянкою для розташування аквапарку, форма власності комунальна;
- земельна ділянка з кадастровим номером 5110800000:02:003:0066 розташована за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 31, цільове призначення для розміщення додаткових об`єктів аквапарку, вид використання земельною ділянкою Е.07.01, форма власності комунальна.
Листом за №63-2250ВИХ-25 від 26.03.2025 Чорноморська окружна прокуратура звернулася до Чорноморської міської ради в якому просила надати до окружної прокуратури у строк до 28.03.2025 повну та обґрунтовану інформацію, а саме:
- до якого бюджету м. Чорноморська здійснюється сплата ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" за договорами про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіцію) № 1 та № 2 від 14.09.2020 та за якою класифікацією бюджету, пояснивши не відображення цих платежів в ГУ ДПС в Одеській області;
- пояснити видачу містобудівних умов та обмежень ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" з недостовірним відображенням даних щодо земельної ділянки;
- надати копію Договору про будівництво аквапарку №2 від 16.06.2010 укладеного між ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" та КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК", пояснивши спроможність (в межах повноважень) комунального підприємства на укладення такого договору за відсутності на дату його укладення земельної ділянки у комунального підприємства;
- чи є чинним на теперішній час Договір про будівництво аквапарку №2 від 16.06.2010 укладений між ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" та КП "Іллічівський аквапарк" та яким чином вплинув цей договір на укладення в майбутньому договорів між Чорноморською міською радою, КП "Чорноморський аквапарк" та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" про забудову земельних ділянок суперфіцію від 14.09.2020 площею 3,0000 га та площею 0,2346 га з кадастровими номерами 5110800000:02:003:0034 та 5110800000:02:003:0066, розташовані за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Набережна, вул. Паркова та вул. Паркова, 31;
- вказати причину не оскарження рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 14.07.2020 по справі № 501/1773/20.
Відповідно до листа Чорноморської міської ради №ВИХ-ВХ-1587-25-1662-2025 від 02.04.2025, у відповідь на зазначений запит Чорноморської окружної прокуратури, Чорноморська міська рада повідомила наступне:
- плата за право користування земельними ділянками для забудови (суперфіцій) за Договорами про право користування земельними ділянками для забудови (суперфіцій) №1 та №2 від 14.09.2020, здійснювалася до бюджету Чорноморської міської територіальної громади за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «інші надходження»;
- відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 10.10.2023 №545, з 01 січня 2024 року плата за право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) зараховується до бюджету Чорноморської міської територіальної громади за ККДБ 21081700 «Плата за встановлення земельного сервітуту, за надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) для забудови (суперфіцій)»;
- містобудівні умови та обмеження були надані відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №206020, виданого на підставі рішення Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 16.04.2010 №655/24-V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №031050800023 до якого був доданий договір про будівництво аквапарку №2 від 16.06.2010 та три додаткові угоди до нього;
- відповідно до п.12.1 Договору від 16.06.2010 №02 в редакції додаткової угоди №1 - договір діє до повного виконання зобов`язання сторонами. Розділом 6 договору визначено зобов`язання сторін. Інформації про повне виконання зобов`язання відсутня;
- рішення Іллічівського міського суду від 14.07.2020 №501/1773/20 Чорноморською міською радою Одеського району Одеської області не оскаржувалось. Висновок суду про обов`язковість розгляду питань щодо укладення договорів суперфіцію виключно на сесіях міської ради Чорноморська міська рада вважає вірним.
Також Чорноморська окружна прокуратура зверталася до Чорноморської міської ради із листом №63-1493ВИХ-25 від 25.02.2025, в якому просила надати обґрунтовану інформацію, а саме:
- інформацію щодо надання земельних ділянок площею 3,0000 га (кн 5110800000:02:003:0034), та площею 0,2346 га (кн 5110800000:02:003:0066) ТОВ «Акваторія розваг» без проведення земельних торгів;
- чи використовуються земельні ділянки площею 3 га (кн 5110800000:02:003:0034), та площею 0,2346 га (кн 5110800000:02:003:0066) за призначенням на теперішній час та чи отримані ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" містобудівні умови та обмеження для забудови цих земельних ділянок, отримані дозволи (повідомлення) про початок будівельних робіт та чи розпочато будівництво (надати за наявності копію документів, що підтверджують вказані обставини);
- чи наявна станом на теперішній час заборгованість за користування земельними ділянками площею 3 га (кн 5110800000:02:003:0034), та площею 0,2346 га (кн 5110800000:02:003:0066);
- чи вживались та чи плануються до вжиття заходи реагування, в межах наданої компетенції з урахуванням обставин викладених у цьому листі.
Листом за №ВИХ-ВХ-1036-25-1412-2025 від 19.03.2025 Виконавчий комітет Чорноморської міської ради повідомив Чорноморській окружній прокуратурі наступну інформацію:
- ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" відповідно до договорів про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) №1 та №2 від 14.09.2020 та доведених щомісячних нарахувань 11.02.2025 сплачено до бюджету Чорноморської міської територіальної громади за січень 2025 року в повному обсязі плату за право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції), а саме 54 784,23 грн, з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки землі за 2024 рік;
- за розрахунками нарахувань щомісячної плати ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" за договорами про встановлення суперфіції №1 та №2 від 14.09.2020 (загальні нарахування склали: за 2020 рік (з 14 вересня) - 130 936,46 грн; за 2021 рік - 441 494,76 грн; за 2022 рік - 485 644,2 грн; за 2023 рік 558 490,92 грн; за 2024 рік - 586 974,00 грн, разом - 2 203 540,34 грн. З урахуванням січня 2025 року загальні нарахування щомісячної плати за договорами про встановлення суперфіції №1 та №2 від 14.09.2020, з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки землі, складають 2 258 324,57 грн;
- станом на 27.02.2025 року ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" сплачено до бюджету Чорноморської міської територіальної громади з урахуванням нарахувань за січень 2025 року 2 258 324,25 грн;
- за інформацією управлінням архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 22.08.2012 року видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ";
- у відділі державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами 5110800000:03:002:0066 та 5110800000:02:003:0034 відсутня дозвільна документація та будь-яка інша інформації стосовно будівництва на вищезазначених земельних ділянках.
Згідно з наявним в матеріалах справи копії рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14.07.2020 по справі №501/1773/20 позов ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано незаконними дії Чорноморської міської ради Одеської області щодо вирішення питання, порушеного ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" в листі вих. №01/05 від 12.05.2020 року, шляхом направлення відповіді за підписом заступника міського голови від 20.05.2020 №1-019-1268;
- зобов`язано Чорноморську міську раду Одеської області розглянути питання, порушене ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" в листі вих. №01/05 від 12.05.2020 року щодо передачі заявнику в користування строком на п`ять років для забудови (суперфіцію) земельну ділянку загальною площею 3,2346 із земельних ділянок площею 3,0000 га (кадастровий №5110800000:02:003:0034) та площею 0,2346 га (кадастровий №5110800000:02:003:0066) за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, вул. Паркова та м. Чорноморськ, вул. Паркова, земельна ділянка 31, що перебувають в постійному користуванні Комунального підприємства "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" зі встановленням в договорі суперфіцію плати за користування в розмірі орендної плати за землю та без проведення земельних торгів, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.
Щодо наявності підстав для звернення Прокурора з позовом.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Абзацом 1 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.
Так, Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Конституційний Суд України зазначив, що поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац 2 частини 5 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99).
Отже, вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).
Відповідно до абзаців 1-3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована Прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва Прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із частиною четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду Прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою Прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу Позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду Прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу Позивача.
Встановлена цим законом умова про необхідність звернення Прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову, спрямована на те, аби Прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18). За позовною заявою, поданою Прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу Позивача.
Тобто визначений частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язок Прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу Позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору і, відповідно, вона не покладає на Прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого Прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до Відповідача буде звернений позов.
Іншими словами, Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою Прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу Позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду Прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу Позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц).
Отже, якщо Прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави, він зобов`язаний у позовній заяві вказати підставу для здійснення представництва інтересів, передбачену частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", та обґрунтувати її. У такому разі статусу Позивача набуває або орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (за наявності такого органу), або Прокурор (у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду). Процесуальні наслідки відсутності, зокрема, обґрунтування підстави для звернення до суду Прокурора визначені статтею 174 Господарського процесуального кодексу України.
Натомість якщо суд установить відсутність підстав для представництва Прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву Прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).
Таким чином, процесуальний статус сторін у справі залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного Прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі. У свою чергу суд оцінює наведене Прокурором обґрунтування та у випадку встановлення відсутності підстав для представництва застосовує наслідки, передбачені статтею 174 або статтею 226 Господарського процесуального кодексу України.
У постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, Прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку Прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу Відповідача.
Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути Позивачем за позовом Прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу Позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються Позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями Відповідача.
При цьому фактичним Позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або Прокурор.
Узагальнюючи наведені у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 висновки щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що:
1) Прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:
- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;
- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) Прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний Позивач, якщо:
- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
У справі, що розглядається, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, Прокурор вказав, що є самостійним Позивачем, оскільки Чорноморська міська рада, яка є органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, сама допустила порушення вимог законодавства при передачі спірних земельних ділянок у користування та залучена до участі у справі як Відповідач. За таких обставин на переконання Прокурора міська рада не може здійснювати захист інтересів держави у спосіб, обраний Прокурором, що зумовлює звернення Прокурора до суду як самостійного Позивача відповідно до ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України. 
Таким чином, у справі яка переглядається, Прокурор визначив Міськраду співвідповідачем, з огляду на предмет та підстави заявлених позовних вимог, навівши відповідно до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві обґрунтування щодо того, в чому на його думку, полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту. За таких підстав колегія суддів доходить висновку про те, що Прокурором підтверджено підстави для представництва інтересів держави у цій справі.
Зазначений висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності у Прокурора повноважень на звернення з цим позовом до суду в інтересах держави як самостійного Позивача узгоджується з викладеною вище останньою актуальною правовою позицією Великої Палата Верховного Суду щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частин четвертої та п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, викладеною в постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18.
Щодо суті спору судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб.
Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом пунктів "б", "ґ" статті 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Глава 15 Земельного кодексу України передбачає можливість користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, на підставі права постійного користування або на підставі права оренди.
Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).
Статтею 95 Земельного кодексу України встановлено права землекористувачів, якими визначено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.
Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.
Як було встановлено судовою колегією на підставі рішення Іллічівської міської ради №655/24-V від 16.04.2010 Комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" було надано право постійного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Набережна, вул. Паркова, цільове призначення (використання) земельної ділянки для розташування аквапарку, зазначене підтверджується, зокрема, Державним актом серії ЯЯ №206020 від 06.10.2010.
Пізніше 16.06.2010 між Комунальним підприємством "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" укладено Договір про будівництво аквапарку на земельній ділянці площею 3,0000 га, відповідно до якого фінансування будівництва здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", а після завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію право власності на новостворений об`єкт підлягає набуттю Товариством.
Також судом апеляційної інстанції було встановлено, що рішенням Іллічівської міської ради Одеської області від 30.08.2013 №387/80-VI затверджено проєкт землеустрою та передано Комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" у постійне користування земельну ділянку площею 0,2346 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0066) для розміщення додаткових об`єктів аквапарку в районі вул. Набережної та вул. Паркової в м. Іллічівську. Рішенням від 11.10.2013 №408/71-VI до зазначеного рішення внесено зміни, якими уточнено адресу земельної ділянки: м. Іллічівськ, вул. Паркова, 31.
Рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 04.09.2020 №609/70-VII Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" передано на умовах суперфіцію земельні ділянки комунальної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0034) для розташування аквапарку та площею 0,2346 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0066) для розміщення додаткових об`єктів аквапарку. Цим же рішенням товариство зобов`язано укласти договори суперфіцію, оформити речові права на земельні ділянки та виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог земельного законодавства.
Судовою колегією було встановлено, що 14.09.2020 на підставі рішення Чорноморської міської ради від 04.09.2020 №609/70-VII між Чорноморською міською радою Одеської області, Комунальним підприємством "Чорноморський аквапарк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" укладено Договори про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) №1 №1 та №2, за умовами яких останньому було передано право забудови земельних ділянок комунальної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0034) та 0,2346 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0066) для розміщення аквапарку та пов`язаних з його функціонуванням об`єктів.
Одним з речових прав на чуже майно є право забудови земельної ділянки (суперфіцій) (пункт 4 частини 1 статті 395 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 413 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту.
Разом з тим судова колегія зазначає, що згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу (частина друга статті 127 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час укладення спірних Договорів встановлення суперфіції).
Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 134 Земельного кодексу України у вказаній редакції).
Відповідно до ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. Даною статтею встановлено також порядок проведення таких торгів.
З наведеного вбачається, що передача права користування земельними ділянками комунальної власності на умовах суперфіцію для здійснення забудови є формою розпорядження земельними ресурсами територіальної громади та має здійснюватися виключно на конкурентних засадах шляхом проведення земельних торгів, якщо інше прямо не передбачено законом. Такий порядок спрямований на забезпечення ефективного та раціонального використання земель комунальної власності, створення рівних умов доступу до права користування земельними ділянками, а також на захист майнових інтересів територіальної громади.
При цьому судова колегія зауважує, що спірні правовідносини виникли не з приводу надання земельних ділянок комунальному підприємству у постійне користування, а з приводу встановлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" самостійного речового права забудови (суперфіцію). Надання земельної ділянки у постійне користування комунальному підприємству та встановлення суперфіцію на користь третьої особи є різними юридичними підставами набуття прав на землю, кожна з яких повинна відповідати вимогам закону окремо. Саме тому наявність у Комунального підприємства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" права постійного користування земельними ділянками не звільняла орган місцевого самоврядування від обов`язку дотримання вимог статті 134 Земельного кодексу України під час передачі права забудови іншій особі.
Інше тлумачення законодавства фактично створювало б можливість передачі земель комунальної власності приватним суб`єктам через комунальні підприємства без проведення земельних торгів, що суперечить меті та змісту законодавчо встановленого конкурентного порядку розпорядження такими землями.
Позаяк колегія суддів встановила, що під час прийняття рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 04.09.2020 № 609/70-VII, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" передано на умовах суперфіцію земельні ділянки комунальної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0034) та 0,2346 га (кадастровий номер 5110800000:02:003:0066), вимоги земельного законодавства щодо передачі права користування земельними ділянками комунальної власності на конкурентних засадах дотримані не були.
Матеріали справи не містять доказів проведення земельних торгів, а також наявності передбачених законом підстав для передачі права користування зазначеними земельними ділянками без застосування конкурентної процедури. Відтак право суперфіцію було надано з порушенням вимог Земельного кодексу України щодо порядку набуття речових прав на земельні ділянки комунальної власності, а протилежні висновки суду першої інстанції, з цього приводу – помилковими.
За таких обставин укладені між Чорноморською міською радою Одеської області, КП "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" Чорноморської міської ради Одеської області та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" Договори про право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) № 1 та № 2 від 14.09.2020, укладені на підставі рішення Чорноморської міської ради від 04.09.2020 № 609/70-VII та на його виконання, не відповідають вимогам земельного законодавства та порушують встановлений законом порядок розпорядження землями комунальної власності.
Також апеляційний господарський суд вважає за необхідне надати оцінку доводам Відповідача-2 про те, що рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 04.09.2020 № 609/70-VII було прийнято на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14.07.2020 у справі № 501/1773/20.
Як убачається зі змісту зазначеного судового рішення, Чорноморську міську раду Одеської області було зобов`язано лише розглянути порушене Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" питання щодо передачі в користування на умовах суперфіцію земельних ділянок з кадастровими номерами 5110800000:02:003:0034 та 5110800000:02:003:0066. Водночас вказаним рішення суд не зобов`язував орган місцевого самоврядування приймати рішення про передачу зазначених земельних ділянок без проведення земельних торгів або з відступом від вимог земельного законодавства.
Отже, наведене судове рішення не звільняло Чорноморську міську раду Одеської області від обов`язку діяти в межах та у спосіб, визначені законом, а тому посилання Відповідача-2 на нього, як на підставу для передачі права суперфіцію без дотримання вимог статті 134 Земельного кодексу України є безпідставним, а тому зазначені доводи судовою колегією відхиляються.
Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Нікчемним є правочин, який порушує публічний порядок (частина 2 статті 228 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Верховний Суд України в постанові від 13.04.2016 у справі № 6-1528цс15 сформулював висновок щодо застосування статті 228 Цивільного кодексу України (в контексті визначення терміну "публічний порядок"):
"Статтею 228 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, Цивільного кодексу України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.
Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.
Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо".
Оскільки спірні Договори про право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) № 1 та № 2 від 14.09.2020 були укладені за відсутності для цього підстави, визначеної в абзаці другому частини другої статті 134 Земельного кодексу України, тобто укладені без дотримання конкурентних засад та фактично спрямовані на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, такі договори згідно з частинами першою та другою статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемними (близькі за змістом висновки щодо нікчемності договору через порушення конкурентного порядку набуття земельної ділянки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц та від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).
Відмовляючи у задоволенні позову Прокурора суд першої інстанції мотивував це, зокрема, наявністю укладеного між Відповідачем та Третьою особою Договору про будівництво аквапарку, оскільки за вказаним Договором, земельна ділянка була передана як внесок у спільну діяльність для будівництва аквапарку, а не у постійне користування ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", судова колегія не погоджується з наведеним та зазначає наступне.
Питання здійснення спільної діяльності регламентуються главою 77 Цивільного кодексу України. 
Згідно зі ст. 1130-1131 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, мають передбачати у тому числі координацію спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Таким чином, основними елементами договору про спільну діяльність є об`єднання вкладів учасників (майна, майнових прав тощо) для здійснення спільної діяльності і такі частки мають бути визначеними, обов`язки сторін у таких правовідносинах не мають зустрічного характеру, а кожен учасник діє не для досягнення власних цілей, а у загальному інтересі. Сторони отримують блага в результаті спільної діяльності, а не від іншої сторони за договором, спільна діяльність учасників чітко скоординована. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1133 Цивільного кодексу України, вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. Таким чином, характер правовідносин, що регулюється договором спільного використання полягає у об`єднанні вкладів учасників (майна, майнових прав тощо) для здійснення спільної діяльності. 
Як було вказано, 16.06.2010 між КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" та ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" укладено Договір про будівництво аквапарку № 02, за умовами якого сторони зобов`язалися спільно здійснити будівництво аквапарку на земельній ділянці площею 3,0000 га, що перебувала у постійному користуванні КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК". При цьому фінансування будівництва, виконання функцій замовника та забудовника покладалося на ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", яке після завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію набувало право власності на новостворений об`єкт.
Так, згідно з пунктом 4.3. Договору будівництва, фінансування об`єкту будівництва здійснюється виключно за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ".
Відповідно до п. 4.5 Договору будівництва, після завершення будівництва та прийняття об`єкту будівництва до експлуатації право власності на новостворений об`єкт набувається Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" за умови компенсації Комунальному підприємству "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" витрат, понесених у зв`язку з оформленням права користування земельною ділянкою, а також інших витрат пов`язаних з виконанням Договору.
Судова колегія зазначає, що зазначеними умовами Договору про будівництво аквапарку № 02 від 16.06.2010, який суд першої інстанції фактично розцінив як договір про спільну діяльність, КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" надало для забудови земельну ділянку площею 3,0000 га, що перебувала у його постійному користуванні, тоді як фінансування будівництва, виконання функцій замовника та забудовника, а також набуття права власності на новостворений об`єкт покладалися на ТОВ "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ".
Також колегія суддів звертає увагу на те, що Договір про будівництво аквапарку був укладений не власником відповідної земельної ділянки, яким є територіальна громада в особі Чорноморської міської ради Одеської області, а КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК", як постійним землекористувачем цієї земельної ділянки.
За таких обставин, фактичний зміст правовідносин, що склалися між КП "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", свідчить про надання останньому можливості використовувати земельну ділянку комунальної власності для здійснення забудови та набуття права власності на створений об`єкт нерухомості, що виходить за межі правомочностей постійного землекористувача, визначених статтею 92 Земельного кодексу України.
При цьому сама лише кваліфікація укладеного сторонами правочину як договору про будівництво або договору про спільну діяльність не нівелює його правової сутності та не може слугувати підставою для обходу імперативних вимог земельного законодавства. Комунальне підприємство "ІЛЛІЧІВСЬКИЙ АКВАПАРК", не будучи власником земельної ділянки та не маючи передбачених законом повноважень на розпорядження нею, не було вправі передавати третій особі право використовувати земельну ділянку для забудови чи створювати передумови для набуття такою особою прав на результати забудови. Відтак укладення зазначеного договору саме по собі не усуває допущених порушень земельного законодавства та не може бути належною правовою підставою для подальшого набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" прав забудови щодо спірної земельної ділянки.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц, від 11.10.2023 у справі №927/864/21.
Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у Позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).
У разі, коли сторона правочину вважає його нікчемним, вона за загальним правилом може звернутися до суду за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи вимоги його нікчемністю.
У разі, якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, і таке майно залишається у набувача, то позов про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину є ефективним способом захисту. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2024 у справі №908/1445/20, від 21.11.2023 у справі №908/423/20.
Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду даної справи судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що спірні Договори про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) №1 та № 2 від 14.09.2020 є нікчемними, то вони не породжують правових наслідків, крім пов`язаних з їх недійсністю, а тому користування (зайняття) Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" земельними ділянками є незаконним, без встановлених законом підстав.
Отже, відсутність у Відповідача-2 правових підстав для користування земельними ділянками (користування землею на підставі нікчемного договору) свідчить про те, що Відповідач-2 використовує її незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном.
Подібна правова позиція викладена в пункті 5.22 постанови Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 922/1130/23.
Судова колегія крім іншого враховує, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною (ч.1,2 ст.216 Цивільного кодексу України).
Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону у разі недійсності правочину. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/1907/15.
У разі, якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, і таке майно залишається у набувача, то позов про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину є ефективним способом захисту. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2024 у справі №908/1445/20, від 21.11.2023 у справі №908/423/20.
Виходячи з правової природи відносин, які склалися між Сторонами та обставин щодо фактичного користування Відповідачем-2 майном, яке мало місце у зазначених спірних правовідносинах та, що не заперечується сторонами, на підставі Договорів про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) № 1 та № 2, в разі визнання їх недійсним (нікчемним) унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо.
Отже, специфіка правовідносин за спірними договорами полягає в тому, що здійснити подвійну реституцію в разі недійсності (нікчемності) такого правочину, зважаючи на закладений у частині першій статті 216 Цивільного кодексу України зміст, у спірних правовідносинах із дотриманням принципів рівноправності, пропорційності, справедливості неможливо.
Таким чином, фактичне користування майном на підставі Договорів про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції) унеможливлює у разі їх недійсності (нікчемності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такі договори є недійсним з моменту його вчинення, а зобов'язання (права та обов'язки) за цими недійсними (нікчемним) правочинами - припиняються на майбутнє, що узгоджується зі змістом вимог статті 236 Цивільного кодексу України.
В даному випадку Прокурором заявлено вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину у вигляді повернення власнику спірних земельних ділянок.
Зважаючи на підстави та зміст позовних вимог Прокурора, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обраний Прокурором спосіб захисту (повернення спірних земельних ділянок) відповідає належному способу захисту, призводить до відновлення порушених прав держави та є ефективним.
Застосування наслідків недійсності правочину у зв`язку із визнанням його нікчемним, передбачені у Цивільному кодексі України. Підстави для такого визнання є доступними, чіткими, а наслідки їхнього застосування - передбачуваними для сторін правочинів.
Окрім викладеного, колегія суддів звертає увагу на відсутність в даному випадку порушення приписів статті 1 Першого протоколу до Конвенції, з огляду на встановлені судом обставини справи щодо порушення вимог земельного законодавства в частині надання земельної ділянки, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду захисту підлягає лише законно набуте право. При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право, яке захищається судом не є ілюзорним, а особа, яка скаржиться на порушення його або її права на власність, повинна, перш за все, продемонструвати, що таке право існувало ("Pistorova v. the Czech Republic"; "Des Fours Walderode v. the Czech Republic"; "Zhigalev v. Russia"), а посилання на правомірні очікування як складові категорії "майно" можливо за умови якщо вони є законними, спрямованими на реалізацію особою належного їй суб`єктивного права, зумовлені раціональністю сподівань учасників суспільних відносин (див., наприклад рішення у справах "Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium", "Kopecky v. Slovakia", "Belane Nagy v. Hungary " тощо).
Водночас за даною справою зазначені критерії не дотримані, а отже, непропорційне та необґрунтоване втручання у мирне володіння земельними ділянками Відповідача з боку держави відсутнє, оскільки саме дії Відповідачів були спрямовані на отримання спірних земельних ділянок в позаконкурентний спосіб.
Також апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що Відповідачем-2 фактично не було здійснено будівництво жодного об`єкта на виконання Договору про будівництво, укладеного ще у 2010 році. При цьому строки виконання зазначеного Договору неодноразово продовжувалися шляхом укладення додаткових угод, що свідчить про тривале невиконання його умов та відсутність реального результату інвестиційно-будівельної діяльності.
Факт відсутності будь-якого завершеного чи незавершеного об`єкта будівництва на спірних земельних ділянках був підтверджений, зокрема, представником Відповідача-2 під час розгляду справи. Водночас, судова колегія зауважує, що наявні в матеріалах справи фотознімки окремих будівельних матеріалів або конструкцій, які, за твердженням Відповідача-2, призначалися для будівництва аквапарку, самі по собі не можуть свідчити про створення об`єкта нерухомого майна, виникнення у Відповідача-2 речових прав на спірні земельні ділянки чи про фактичну реалізацію проєкту будівництва.
Крім того, саме по собі розміщення на земельній ділянці будівельних матеріалів не є доказом здійснення будівництва в розумінні вимог містобудівного та земельного законодавства, не підтверджує наявності об`єкта незавершеного будівництва та не створює самостійного майнового права, яке підлягало б захисту в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, враховуючи відсутність на спірних земельних ділянках будь-якого об`єкта будівництва, а також недоведеність Відповідачем-2 наявності майна чи майнового права, яке могло б бути порушене внаслідок задоволення позовних вимог Прокурора, суд не вбачає втручання у право Відповідача-2 на мирне володіння майном. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення позовних вимог Прокурора в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" повернути територіальній громаді міста Чорноморськ в особі Чорноморської міської ради оскаржуваних земельних ділянок, оскільки Договори про право користування чужою земельною ділянкою (встановлення суперфіції), на підставі яких ці земельні ділянки були передані Відповідачу-2, є нікчемними, а відтак, останній користується земельними ділянками за відсутністю на те правових підстав.
Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права забудови судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки.
Повернення земельної ділянки у володіння власника (титульного володільця) в повній мірі не відбувається, якщо існують зареєстровані обмеження щодо володіння таким майном у вигляді запису про похідне від права власності право користування земельною ділянкою, й земельна ділянка не повертається у фактичне володіння з можливістю власника нею як користуватися, так і розпоряджатися. Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 672/386/20.
Можливість застосування такого способу захисту як скасування державної реєстрації прав підтверджено Великою Палатою Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 909/1294/15.
При визначенні ефективного способу захисту прав суд враховує чинну редакцію пунктів 1-3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (з 26.07.2022 у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству" від 12.05.2022 № 2255-IX).
Правові висновки відносно необхідності врахування положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якими визначено правові підстави внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наведено у постановах Верховного суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19 та від 20.08.2020 у справі №916/2464/19.
Як було встановлено судом апеляційної інстанції, спірні земельні ділянки за кадастровими номерами 5110800000:02:003:0034, та 5110800000:02:003:0066, перебувають у власності територіальної громади в особі Чорноморської міської ради Одеської області та були передані Комунальному підприємству "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на праві постійного користування для розташування аквапарку та розміщення додаткових об`єктів аквапарку.
Враховуючи висновок колегії суддів про нікчемність Договорів про право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій), укладених між Чорноморською міською радою Одеської області, Комунальним підприємством "ЧОРНОМОРСЬКИЙ АКВАПАРК" Чорноморської міської ради Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ", а також відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" належних правових підстав для користування спірними земельними ділянками з метою забудови, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог Прокурора щодо скасування державної реєстрації права забудови (суперфіцій) на земельні ділянки з кадастровими номерами 5110800000:02:003:0034 та 5110800000:02:003:0066, суд апеляційної інстанції вважає, що дана позовна вимога відповідає ефективним способам захисту порушених прав та заявлена з метою повного та ефективного захисту порушених прав та інтересів територіальної громади.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає Позивач та Відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Отже, надаючи оцінку всім доказам та доводам Прокурора у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування “вірогідності доказів”, судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані Прокурором на підтвердження обставин щодо отримання Відповідачем-2 земельних ділянок поза конкурентний спосіб засновником такими, що відповідають таким стандартам.
Наведені норми зобов`язують суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору. Отже, вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Отже, враховуючи встановлені обставини, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог Чорноморської окружної прокуратури до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" про скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії та вважає, що доводи Прокурора, викладені ним в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, тому апеляційна скарга Прокурора підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі № 916/1620/25 потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі № 916/1620/25 потребує скасування з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на Відповідача-2.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі № 916/1620/25 – задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі № 916/1620/25 – скасувати.
3. Позовні вимоги керівника Чорноморської окружної прокуратури Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" про скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
4. Скасувати державну реєстрацію права забудови земельної ділянки (суперфіцій) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 3,000 га, кадастровий номер 5110800000:02:003:0034 (реєстраційна справа на об`єкт нерухомого майна: 2141540751108).
5. Скасувати державну реєстрацію права забудови земельної ділянки (суперфіцій) Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,2346 га, кадастровий номер 5110800000:02:003:0066 (реєстраційна справа на об`єкт нерухомого майна: 215791751108).
6. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" повернути територіальній громаді міста Чорноморськ в особі Чорноморської міської ради земельну ділянку площею 3,0000 гa. з кадастровим номером 5110800000:02:003:0034, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Набережна, вул. Паркова.
7. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" повернути територіальній громаді міста Чорноморськ в особі Чорноморської міської ради земельну ділянку площею 0,2346 гa., з кадастровим номером 5110800000:02:003:0066, яка находиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 31.
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ РОЗВАГ" (Україна, 65063, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ СЕГЕДСЬКА, будинок 7; код ЄДРПОУ: 36796030) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; код ЄДРПОУ 03528552) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 12 112,00 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 14 534,40 грн та судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 1 514,00 грн.
9. Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів..
10. Матеріали справи №916/1620/25 повернути до Господарського суду Одеської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені статтями 286-289 Господарсько процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 18.06.2026.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош