ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 м.Дніпро Справа № 904/6424/25 (904/937/26)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач), 
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
розглянув матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2026, повний текст якого складено 06.04.2026 (суддя Первушин Ю.Ю.)
у справі № 904/6424/25 (904/937/26)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ АГРО", Київська область, Бучанський район, місто Вишневе, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО", місто Дніпро, 
про стягнення заборгованості в розмірі 18 538,97 грн 
в межах справи про банкрутство №904/6424/25 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський елеватор", місто Кам`янське, Дніпропетровська область
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Луки Агро", місто Дніпро
про визнання банкрутом
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "НФ АГРО" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луки Агро" про стягнення заборгованості в розмірі 18 538,97 грн.
Позовна заява обґрунтована невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 10/07/2024БрА від 10.07.2024 щодо оплати отриманого товару.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ АГРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО" про стягнення заборгованості у розмірі 18 538,97 грн задоволено частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ АГРО" заборгованість за поставлений товар у сумі 18127,00 грн, у сумі 5,96 грн - 3% річних за період з 21.11.2025 по 25.11.2025, у сумі 72,51 грн - пені за період з 21.11.2025 по 25.11.2025, витрати по сплаті судового збору у сумі 3328,00 грн.
В іншій частині позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з цим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, та просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2026. Позовну заяву ТОВ “НФ Агро” залишити без розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права господарським судом першої інстанції, зокрема положень Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ).
Скаржник зазначає, що борг перед ТОВ «НФ АГРО» виник на підставі договору поставки від 10.07.2024, а строк оплати сплив 20.11.2025. Оскільки провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛУКИ АГРО» було відкрито ухвалою суду від 25.11.2025, ці грошові вимоги є конкурсними, а не поточними.
Відповідно до ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори зобов`язані подати заяву з вимогами до боржника саме в межах справи про банкрутство протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення. ТОВ «НФ АГРО» таку заяву не подавало, а натомість звернулося з окремим позовом про стягнення заборгованості.
Скаржник зазначає, що згідно зі ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, має вирішувати всі майнові спори за участю боржника в межах цієї справи. 
Посилаючись на практику Верховного Суду (постанова ВСУ від 17.09.2024 №905/1965/19), апелянт стверджує, що позовні вимоги конкурсного кредитора, заявлені поза межами процедури банкрутства, мають бути залишені без розгляду.
З моменту порушення справи про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який передбачає пріоритет спеціальних норм КУзПБ над іншими законами. Принцип «конкурсного імунітету» забороняє кредитору задовольняти свої вимоги інакше, як у межах справи про банкрутство.
Апелянт також вказує на складні економічні умови: несприятливі погодні умови у 2025–2026 роках, низьку врожайність сільськогосподарських культур (зокрема соняшника та пшениці) та вплив військових дій, що спричинило брак коштів для вчасного розрахунку з кредиторами.
На підставі цього апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 06.04.2026 та залишити позовну заяву ТОВ «НФ АГРО» без розгляду.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, а доводи скаржника ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права. 
Позивач стверджує, що пропуск 30-денного строку для подання заяви з вимогами до боржника (ст. 45 КУзПБ) не може позбавляти кредитора його конституційного права на судовий захист. Подання такої заяви є правом, а не обов`язком кредитора, а наслідком пропуску строку є лише втрата права вирішального голосу на зборах кредиторів, а не втрата права на саму вимогу.
Перелік підстав для залишення позову без розгляду за ст. 226 ГПК України є вичерпним і не передбачає такої підстави, як «обрання позовного провадження замість подання заяви про визнання вимог». Норма ч. 4 ст. 7 КУзПБ про залишення позову без розгляду застосовується лише тоді, коли кредитор одночасно подав і позов, і заяву з вимогами в межах справи про банкрутство, щоб уникнути подвійного розгляду. Оскільки ТОВ «НФ АГРО» заяву за ст. 45 КУзПБ не подавало, підстав для залишення позову без розгляду немає.
Позивач зазначає, що Апелянт помилково посилається на постанову Верховного Суду у справі № 902/90/21, оскільки там боржник перебував на стадії ліквідації. Натомість ТОВ «ЛУКИ АГРО» перебуває на стадії розпорядження майном, яка дозволяє розгляд спорів за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство. Через різницю в стадіях процедури банкрутства ці справи не є подібними за змістовим критерієм.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2026 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Без повідомлення учасників справи. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи (оскарження) №904/6424/25 (904/937/26), необхідні для розгляду апеляційної скарги.
22.04.2026 матеріали справи №904/6424/25 (904/937/26) надійшли до суду апеляційної інстанції.
27.04.2026 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та мотиви судового рішення
10.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю “НФ Агро” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Братське-Агро” було укладено Договір поставки № 10/07/2024БрА.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві Товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, кількісні та якісні характеристики вказуються в Специфікаціях (Додатках до Договору), які є його невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.
Згідно п. 3.2. Договору, Датою (моментом) поставки Товару вважається дата отримання (прийому) Покупцем Товару, що підтверджується підписанням Покупцем акту приймання-передачі Товару у місті поставки (якщо інше не визначено Сторонами у відповідній Специфікації).
Згідно пункту 4.6. Договору, порядок оплати та форма розрахунків вказується Сторонами у Специфікаціях (Додатках) до цього Договору.
На виконання Договору поставки № 10/07/2024БрА, Позивачем було здійснено поставку та передано у власність Відповідачу товар, а саме:
- згідно видаткової накладної № 11135004 від 13.11.2025 на суму 18 127,00 грн.
Підписана Сторонами та скріплена їх печатками видаткова накладна додана до матеріалів справи.
Відповідно до погоджених Сторонами умов у п. 5 Специфікації № 1 від 10.07.2024до Договору № 10/07/2024БрА, дата переходу права власності Покупцю на товар/дата поставки Товару, є дата підпису уповноваженої особи з боку Покупця, зазначена у видатковій накладній (акті прийому-передачі, підписаного обома Сотронами) про отримання товару. Розрахунки за цією Специфікацією здійснюються в національній валюті України - гривні.
Згідно п. 5.1. Специфікації № 1 від 10.07.2024 до Договору № 10/07/2024БрА, Покупець зобов`язаний здійснити попередню оплату у розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) вартості Товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання Покупцем примірника належним чином підписаного Сторонами оригіналу Договору, на підставі виписаного Постачальником рахунку шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника. Остаточний розрахунок у розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) вартості послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів на підставі підписаного обома Сторонами Акту прийому-передачі Товару та виконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару та п. 3.3. Договору. Оплата за Товар здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника.
При цьому, в силу п. 5 Специфікації № 1 від 10.07.2024 р. до Договору № 10/07/2024НрА, Постачальником та Покупцем було підписано видаткову накладну, що засвідчує факт поставки товару з боку Позивача та його приймання без зауважень з боку Відповідача.
12.11.2025 Постачальником було надано Рахунок на оплату № 28678 від 12.11.2025, а 13.11.2025, не чекаючи отримання попередньої оплати від Покупця, було поставлено товар і Сторонами Договору було підписано видаткову накладну № 11135004 від 13.11.2025 на суму 18 127,00 грн.
Строк оплати за товар, поставлений згідно видаткової накладної № 11135004 від 13.11.2025 на суму 18 127,00 грн., у відповідності до умов Специфікації № 1 від 10.07.2024 до Договору поставки № 10/07/2024БрА становив 5 робочих днів з моменту підписання видаткової накладної, тобто до 20 листопада 2025 включно.
Проте, у вказані строки, Відповідачем не було оплачено товар, поставлений Позивачем згідно видаткової накладної № 11135004 від 13.11.2025 на суму 18 127,00 грн.
В свою чергу, 05 січня 2026 Позивач звернувся до Відповідача з Вимогою про сплату заборгованості за поставлений товар згідно видаткової накладної № 11135004 від 13.11.2025 на суму 18 127,00 грн. Проте, дана Вимога була проігнорована Відповідачем.
Крім того, від Відповідача не було отримано жодних повідомлень про неможливість виконання своїх фінансових зобов`язань у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин, згідно Розділу 8 Договору поставки № 10/07/2024БрА “Форс-мажорні обставини”.
Також, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем у розмірі 18 127,00 грн була визнана Відповідачем шляхом підписання Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 р. по 10.12.2025.
Вказані обставини встановлені також й апеляційним судом.
Мотиви рішення щодо часткового задоволення позову ґрунтуються на таких аргументах.
Суд встановив, що між сторонами було укладено договір поставки, на виконання якого позивач поставив відповідачу товар на суму 18 127,00 грн. Факт отримання товару підтверджується видатковою накладною від 13.11.2025, яку відповідач підписав без зауважень.
Суд врахував, що відповідач офіційно визнав суму заборгованості, підписавши Акт звіряння взаємних розрахунків станом на 10.12.2025.
Суд керувався нормами Цивільного та Господарського кодексів України (ст. 525, 526, 629 ЦК, ст. 265 ГК), згідно з якими договір є обов`язковим для виконання, а одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Оскільки термін оплати (до 20.11.2025) настав, а доказів розрахунку надано не було, вимога про стягнення основної суми є обґрунтованою.
Суд встановив, що 25.11.2025 було відкрито справу про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Через дію мораторію суд обмежив період нарахування пені та 3% річних датою відкриття провадження у справі про банкрутство до 25.11.2025 включно.
Суд відмовив у частині пені та 3% річних, нарахованих після цієї дати, а також скоригував суму пені через невірно визначену позивачем кількість днів прострочення. 
Суд відмовив у стягненні 163,14 грн інфляційних втрат, оскільки час прострочення у грудні 2025 року та січні 2026 року був меншим за половину місяця, що, згідно з практикою Верховного Суду, не дає підстав для врахування інфляційної складової.
Суд відхилив клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, зазначивши, що перелік підстав у ст. 226 ГПК України є вичерпним і не містить такої підстави, про яку вказував боржник.
Норма ч. 4 ст. 7 КУзПБ, на яку посилався відповідач, застосовується лише для уникнення «подвійного розгляду», якщо кредитор вже подав аналогічну заяву в межах справи про банкрутство. Оскільки ТОВ «НФ АГРО» таку заяву ще не подавало, підстав для припинення розгляду позову немає.
Суд зазначив, що складне фінансове становище чи поганий врожай відповідача не є підставою для звільнення від виконання договірних обов`язків.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких мотивів.
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до ст. 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аналогічне визначення містить ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як визначено ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач у порушення умов договору не здійснив повних та своєчасних розрахунків із позивачем, у зв`язку з чим зі сторони відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.
Згідно з розрахунком позивача сума заборгованості відповідача за поставлений товар складає у розмірі 18 127,00 грн. 
Згідно п. 11.4. Договору, у разі порушення термінів оплати за поставлений товар за цим Договором (за умови, що таку оплату встановлено на умовах відстрочення, відтермінування, розстрочення після фактичної поставки товару), Постачальник має право нарахувати Покупцеві пеню в розмірі 0,1 % від суми неоплаченого товару, за кожен день прострочення, але не більше розміру пені, встановленого законодавством України.
Отже, на підставі п. 11.4. Договору Позивач нарахував Відповідачу 108,78 грн - пені, яка нарахована за період з 21.11.2025 по 25.11.2025.
На підставі статті 625 Цивільного кодексу України Позивач нарахував Відповідачу суму 140,05 грн - 3% річних, яка нарахована за період з 21.11.2025 по 23.02.2025 та 163,14 грн - інфляційних втрат за період грудень -2025 року - січень 2025 року.
Відповідно до висновків викладених у постанові ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 коли час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
З огляду на наведене суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо нарахування інфляційних витрат за період грудень -2025 року - січень 2025 року на суму 163,14 грн.
Також, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сума 3% річних підлягає частковому визнанню в сумі 5,96 грн за період з 21.11.2025 по 25.11.2025 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО"), сума 3% річних у розмірі 134,09 грн підлягає відхиленню, оскільки розрахунок здійснено після відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Також, сума пені підлягає частковому визнанню в сумі 72,51 грн за період з 21.11.2025 по 25.11.2025 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО"), сума пені у розмірі 36,27 грн підлягає відхиленню, оскільки Позивачем не вірно визначено кількість днів прострочення.
Щодо аргументів ТОВ «ЛУКИ АГРО», суд зазначає таке.
Скаржник вказував, що оскільки вимоги є конкурсними, Позивач був зобов`язаний заявити їх протягом 30 днів у межах справи про банкрутство.
Апеляційний суд відхиляє доводи в цій частині, оскільки пропуск 30-денного строку, встановленого ст. 45 КУзПБ, не позбавляє кредитора його конституційного права на судовий захист (ст. 55 Конституції України) та права на звернення до господарського суду (ст. 4 ГПК України).
Подання заяви з вимогами є правом, а не обов`язком кредитора (актом вільного волевиявлення). 
Наслідком пропуску цього строку є лише втрата права вирішального голосу на зборах кредиторів, а не втрата самої вимоги чи права на її стягнення.
Також скаржник вказував на те, що позовна заява мала бути залишена без розгляду згідно зі ст. 7 КУзПБ. Верховний Суд у подібних справах (№ 902/90/21(902/245/25) вказував на необхідність залишення позову без розгляду.
Колегія суддів відхиляє доводи в цій частині, оскільки перелік підстав для залишення позову без розгляду, визначений у ст. 226 ГПК України, є вичерпним і не передбачає такої підстави, про яку зазначає скаржник.
Норма ч. 4 ст. 7 КУзПБ (щодо залишення без розгляду) застосовується виключно для уникнення подвійного розгляду одних і тих самих вимог, якщо кредитор вже подав аналогічну заяву в межах справи про банкрутство. 
Оскільки ТОВ «НФ АГРО» таку заяву окремо не подавало, ця норма не підлягає застосуванню.
Посилання на постанову Верховного Суду у справі № 902/90/21 є нерелевантним, оскільки в тій справі боржник перебував на стадії ліквідації. У цій же справі ТОВ «ЛУКИ АГРО» перебуває на стадії розпорядження майном, яка дозволяє розгляд майнових спорів за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство для встановлення факту наявності боргу.
Також апеляційний суд зазначає, що складне фінансове становище чи несприятливі погодні умови не є підставою для звільнення від обов`язку виконувати умови договору та не скасовують факту наявності заборгованості. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст. 525, 526 ЦК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів цілком погоджується з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКИ АГРО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2026 у справі № 904/6424/25 (904/937/26) - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2026 у справі № 904/6424/25 (904/937/26) – залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк 

Суддя  Ю.В. Фещенко