Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.04.2026  	Справа №607/1180/25 Провадження №2/607/1553/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онищук Мар`яна Борисівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Сенс Банк» про визнання права власності на майно в порядку спадкування 

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
20 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Онищук М.Б. – через підсистему «Електронний суд» звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «Сенс Банк» про: 1) визнання за позивачем права власності на 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 ; 2) визнання за позивачем права власності на 3/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , із ціною позову 1 125 131,38 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 вересня 1997 року № НОМЕР_1 , виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної власності ОСОБА_4 (матір), ОСОБА_3 (батько), ОСОБА_5 (донька) та ОСОБА_2 (син). Будь-яких домовленостей між співвласниками квартири щодо визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_3 , які постійно проживали разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , та не заявляли відмову від його спадщини, проте не оформили спадкові права щодо належних їм частин у праві власності на вказану квартиру та не отримали свідоцтва про право на спадщину.
Адвокат акцентує увагу на тому, що на підставі рішення державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка С.В. внесено запис про право власності № 31231661 від 16 квітня 2019 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк». Автор позову зауважує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 наведена обставина стала відома за результатами ознайомлення із матеріалами справи № 607/16154/19 за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, зняття їх з реєстраційного обліку. За зверненням ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Тернопільським апеляційним судом за результатами розгляду справи № 607/25083/19 прийнято судові рішення, якими скасовано вказане рішення державного реєстратора та припинено право власності на зазначену квартиру АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником АТ «Укрсоцбанк».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла й відповідно подання заяви про припинення права власності банку на спірне майно на підставі судового рішення, а відтак приведення прав ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у стан, що існував до державної реєстрації права власності банку на квартиру, стало неможливим через відсутність необхідних суб`єктів такого подання. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. від 27 травня 2024 року № 434/02-31 спадкоємиці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири, оскільки документи, які посвідчують право власності померлої на вищевказане нерухоме майно відсутні, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про реєстрацію права власності на цей об`єкт нерухомого майна за АТ «Укрсоцбанк» та наявна інформація щодо його обтяження.
Таким чином, існують перешкоди для оформлення прав ОСОБА_1 на належну їй частку у спірній квартирі, а відтак таке право підлягає захисту у судовому порядку. 
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач – ОСОБА_2 – своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористався.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Сенс Банк» своїм правом на заперечення не скористалася.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.65).
Протокольними ухвалами від 17 червня 2025 року та від 14 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
У судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Онищук М.Б. не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте адвокат подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, у якій також висловила позицію щодо підтримання позовних вимог у повному обсязі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, у якій також висловив позицію щодо визнання позовних вимог.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
18 листопада 1978 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 був укладений шлюб, актовий запис № 16, місце реєстрації: Дзвинячанська сільська рада Збаразького району Тернопільської області, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00041549769 від 25 вересня 2023 року (а.с. 125).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , батьками якого зазначені: ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_4 (мати), актовий запис № 1791, про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00041549902 від 25 вересня 2023 року (а.с. 130, 131).
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , батьками якої зазначені: ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_4 (мати), актовий запис № 2890, що свідчить свідоцтво про народження, серія НОМЕР_2 (а.с. 14) та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00041549938 від 25 вересня 2023 року (а.с. 128, 129).
Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 25 вересня 1997 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,1 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Свідоцтво видано згідно розпорядження від 25 вересня 1997 року № 24077. Записана у реєстрову книгу за № 24127 (а.с. 16, 17).
Також, 25 вересня 1997 року був виготовлений технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 18 – 20, 150, 151).
Як убачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) № 18337074 від 01 квітня 2008 року, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , реєстраційний номер: 22745140, номер 24127 в книзі 67 (а.с. 21, 22).
06 жовтня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_3 , актовий запис за № 1678 (а.с. 15).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , актовий запис № 1420, (а.с. 23) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00041549797 від 25 вересня 2023 року (а.с. 126, 127).
Відповідно до довідки ПП «Загребелля» від 07 листопада 2018 року № 1435 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею зареєстровані: ОСОБА_4 – мати, ОСОБА_6 – чоловік, ОСОБА_7 – син, ОСОБА_8 – син (а.с. 46).
Як вказано у відповіді відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради № 1196/28-03 від 22 травня 2019 року, згідно облікових записів та переданої картотеки за період з 01 серпня 2012 року по 31 березня 2016 року та за період виконання повноважень з 04 квітня 2016 року по 22 травня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 48).
Згідно з довідкою ПП «Загребелля» від 25 вересня 2019 року № 3068 ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею зареєстровані: ОСОБА_1 – донька, ОСОБА_6 – зять, ОСОБА_7 – онук, ОСОБА_8 – онук (а.с.47).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2021 року (справа № 607/25083/19) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2020 року – скасовано в частині задоволення позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційного запису про право власності № 31231661 від 16 квітня 2019 року, проведеного державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області Іванісіком С.В., про реєстрацію права приватної власності за АТ «УкрСоцбанк» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області Іванісік С.В. про скасування реєстраційного запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно – задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка С.В. № 46526155 від 18 квітня 2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за АТ «Альфа-Банк». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 24 – 36).
Додатковою постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 січня 2022 року (справа №607/25083/19) заяву представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 адвоката Горби В.В. про ухвалення додаткового рішення у цій справі задоволено. Ухвалено додаткове судове рішення, яким припинено право власності АТ «Альфа-Банк», що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 37 – 42). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , актовий запис № 1666 (а.с. 43, 121) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00041549574 від 25 вересня 2023 року (а.с. 123, 124).
25 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , заява № 631, спадкова справа № 71/2023 (а.с. 119).
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74076383 від 25 вересня 2023 року, у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 132).
Як вказано у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74077143 від 25 вересня 2023 року була заведена спадкова справа № 71290501, номер у нотаріуса 71/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 134).
Згідно з довідкою про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 25 вересня 2023 року, до складу зареєстрованих входили: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 122).
03 листопада 2023 року Перша Тернопільська державна нотаріальна контора за № 1983/01-16 перенаправила до приватного нотаріуса Фіголь Н.Б. претензію кредитора до ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 135 – 143). Копію зазначеної претензії було надіслано ОСОБА_1 (а.с. 144 – 146)
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 379743801 від 22 травня 2024 року, № 379744050 від 22 травня 2024 року та №387458215 від 18 липня 2024 року, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1813454161101, накладена заборона та зареєстрована за АТ «Укрсоцбанк»
(а.с. 49, 50, 152 – 154).
27 травня 2024 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , заява № 309, спадкова справа № 71/2023 (а.с. 149).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 434/02-31 від 27 травня 2024 року, постановленою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, а також те, що вказана квартира зареєстрована за АТ «Укрсоцбанк» та наявна інформація щодо обтяження цієї квартири (а.с. 44, 45, 155).
Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-20250110-0008953749 від 10 січня 2025 року оціночна вартість спірної квартири становить 2 250 262,76 грн (а.с. 51 – 53).
Як вказано у відповіді Першої Тернопільської державної нотаріальної контори № 1909/01-16 від 03 листопада 2025 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена (а.с. 162).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).
Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша); законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина друга); судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя); при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта); обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина п`ята). 
Згідно із вимогами частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
2.2. Частиною першою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 
Конституційний Суд України зазначив, що в приписові частини першої статті 41 Конституції України визначено тріаду правомочностей власника: володіння, користування, розпорядження, які він здійснює щодо певного майна, що йому належить на тій чи тій юридичній підставі, тому в розумінні цього припису власність, якою кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, стосується майна. Відповідно, конституційний імператив щодо непорушності права приватної власності скеровано насамперед на убезпечення власника від протиправного втручання в здійснення ним своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном вільно та на власний розсуд. (абзац одинадцятий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року
№ 6-р(ІІ)/2022).
У статті 41 Основного Закону України також вказано: право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частина друга); ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (частина четверта); використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома).
Головним обов`язком держави у сфері відносин власності є забезпечення захисту прав усіх суб`єктів права власності. Одним із механізмів забезпечення такого захисту є законодавче врегулювання, у межах якого чітко та вичерпно встановлено, зокрема, підстави виникнення, припинення права власності, випадки правомірного обмеження права власності, підстави і порядок здійснення такого обмеження (абзац десятий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року № 6-р(ІІ)/2022).
Наведені приписи основоположного акта держави знаходять свій розвиток насамперед у нормах цивільного законодавства. 
Так, частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша); на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (частина друга).
Згідно з статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша); власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частина друга); усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частина третя).
Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
За статтею 328 ЦК України: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша); право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга). 
Якщо певне право, зокрема право власності, порушено, не визнається або оспорюється кожна особа має право на його захист (частина перша статті 15 ЦК України). Відповідно до частини першої статі 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Пунктом 1 частини другої цієї статті ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного право є визнання права.
2.3. Суд зазначає, що спадкування є однією з підстав виникнення права власності, відтак, якщо право власності, набуте у результаті спадкування порушено, не визнається або оспорюється, воно підлягає захисту у судовому порядку.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається її спадщина. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). 
За частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України визначено: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша); кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина друга).
Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
2.4. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності.
Тож, ураховуючи приписи статті 16, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, за обставин цієї справи – реєстрації квартири за АТ «Укрсоцбанк», обтяження у зв`язку з договором іпотеки, щодо спірного об`єкта нерухомого майна, яке належить позивачу на праві спільної сумісної власності.
2.5. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень унормовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі – Закон № 1952). 
У частині другій статті 3 Закону № 1952 вказано, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Частиною третьою цієї статті передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
На час набуття права власності на спірний об`єкт нерухомого майна (1997 рік), державна реєстрація здійснювалася на підставі Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. Так, відповідно до цих Правил реєстрація проводилася в такому порядку: заявник подає до бюро технічної інвентаризації два примірники правовстановлюючого документу (оригінал та копію); відповідальний працівник бюро технічної інвентаризації вивчає законність та повноту документів і на підставі їх робить відповідний запис в реєстрову книгу; адреса об`єкта, що реєструється, записується в повуличний алфавітний журнал; прізвище, ім`я та по батькові власників об`єктів нерухомого майна, що належить фізичним особам, вносяться в алфавітний журнал або картотеку; при реєстрації об`єктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видається реєстраційне посвідчення; на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційних напис (пункт 2.2). Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності (пункт 4.1). 
У матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на житло від 25 вересня 1997 року, видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,1 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Свідоцтво видано згідно розпорядження від 25 вересня 1997 року № 24077. Записана у реєстрову книгу за № 24127
Тож суд констатує дотримання власниками майна вимог нормативних актів щодо реєстрації та отримання свідоцтва про право власності, що були чинними на час вчинення відповідних дій. Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 434/02-31 від 27 травня 2024 року, постановленою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, а також те, що вказана квартира зареєстрована за АТ «Укрсоцбанк» та наявна інформація щодо обтяження цієї квартири.
Як встановлено у судовому засіданні АТ «Укрсоцбанк» звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки. 16 квітня 2019 року державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Іванісік С.В. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вніс до Державного реєстру речових прав на спірне нерухоме майно запис про право власності за АТ «Укрсоцбанк». 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2021 року (справа № 607/25083/19) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2020 року – скасовано в частині задоволення позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційного запису про право власності № 31231661 від 16 квітня 2019 року, проведеного державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області Іванісіком С.В., про реєстрацію права приватної власності за АТ «УкрСоцбанк» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області Іванісік С.В. про скасування реєстраційного запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно – задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора № 46526155 від 18 квітня 2019 року про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Альфа-Банк». 
Додатковою постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 січня 2022 року (справа № 607/25083/19) заяву представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 адвоката Горби В.В. про ухвалення додаткового рішення у цій справі задоволено. Ухвалено додаткове судове рішення, яким припинено право власності АТ«Альфа-Банк», що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», на спірну квартиру.
Відповідно до абзаців другого та третього статті 26 Закону № 1952 (у редакції чинній на момент ухвалення вказаних рішень суду) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Змістовно схожа процедура передбачена й чинною редакцією статті 26 Закону № 1952.
Необхідно зауважити, що після ухвалення зазначених рішень судом апеляційної інстанції настала смерть ОСОБА_4 , яка була стороною провадження у справі № 607/25083/19, у зв`язку з чим внесення змін до Державного реєстру речових прав щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Альфа-Банк» не видається можливим.
Згідно з пунктом 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого сособу, крім звернення до суду за захистом порушеного права, у позивача немає, а тому відповідно до статті 16 ЦК України стороною обрано належний спосіб захисту свого порушеного права.
2.6. Відповідно до частин першої – другої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.
Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частини перша та друга статті 370 ЦК України).
За встановлених обставин, зважаючи на те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , презюмується належність по частки кожному з співвласників. 
Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , разом із ним проживали на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , тобто є тими, що прийняли спадщину після його смерті
частки, тобто по 1/8 частки кожна, у зв`язку з чим за ОСОБА_1 належить визнати право власності на вказане майно, в порядку спадкування за законом після смерті батька у відповідному розмірі.
Спадкодавець ОСОБА_4 набула право власності на частку та 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м, тобто у загальному розмірі у 3/8. На момент її смерті з нею проживала позивач, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини. 
Враховуючи те, що право власності спадкодавця доведено наведеними вище обставинами та доказами, позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її вимоги про визнання за нею права власності на 3/8 частки спірного об`єкта нерухомого у порядку спадкування за законом після смерті матері, є обґрунтованими. 
Крім того, суд враховує, що відповідач, який є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і, відповідно, спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Відповідач позов визнав, що судом враховується при вирішенні справи.
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі. Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права власності на спірну квартиру не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.
Таким чином, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на ОСОБА_1 в межах нею понесених.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 79, 81, 89, 141, 244, 258 – 268, 273 – 274, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онищук Мар`яна Борисівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Сенс Банк» про визнання права власності на майно в порядку спадкування – задовольнити.
2. Визнати за  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) право власності на 1/8 частину квартири  АДРЕСА_2 , загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. Визнати за  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) право власності
на 3/8 частини квартири  АДРЕСА_2 , загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
4. Судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах нею понесених.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 квітня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Сенс Банк», адреса місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, код ЄДРПОУ: 23494714.

Головуючий суддя	Т. І. Якімець