"12" червня 2026 р.    Єдиний унікальний номер судової справи: 150/119/26
Номер провадження: 1-кп/150/36/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року         с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої  ОСОБА_4 
захисника – адвоката ОСОБА_5 
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_8 

розглянувши у залі судових засідань у відкритому судовому засіданні, справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04 січня 2026 року за № 12026020160000009 відносно  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зарафшан Навоїйської області Республіки Узбекистан, громадянки України, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

04.01.2026 приблизно о 04 годині 37 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «OPEL» моделі «MOVANO», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , рухаючись із пасажиром ОСОБА_9 автодорогою №0-12-12-04 сполученням «Вендичани-Чернівці-Томашпіль» у напрямку м. Могилів-Подільський Вінницької області, на відстані 330 метрів від повороту в село Саїнка Могилів-Подільського району Вінницької області, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, проявляючи злочинну самовпевненість, не переконалась. Що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення передньою частиною автомобіля марки «OPEL» моделі «MOVANO», із передньою частиною автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 213 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у напрямку селища Томашпіль Тульчинського району Вінницької області у межах своїє смуги руху.
Своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги п. п. 10.1, 11.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України згідно з якими: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР); кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності – самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними (п. 11.1 ПДР); на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу (п. 11.3 ПДР); під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 ПДР).
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «OPEL» моделі «MOVANO», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: рваної рани на верхній повіці лівого ока; численних саден на правій щоці, на всю довжину спинки носа та в лобній дільниці голови зліва та справа; пошкодження червоної облямівки верхньої губи зліва; по синцю по внутрішній поверхні обох гомілок у верхній третині, уламковий перелом купола лівої кульшової западини; мілкоскілковий крайовий перелом тіла першого грудного хребця.
Всі вище описані тілесні ушкодження утворились від воздії тупого предмету, можливо, 04.01.2026 при дорожньо-транспортній пригоді при знаходженні тіла в салоні рухаю чого транспортного засобу під час ДТП та належать: синці та садни до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб (згідно п. 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень), рани до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб але менше 21-ої доби (згідно п. 2.3.1 а Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень), уламковий перелом купола лівої кульшової западини, мілкоскілковий крайовий перелом тіла першого грудного хребця – до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я більше 21-ої доби (згідно п. 2.2.3 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень).
Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 213 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому виросткових голівки правої стегнової кістки; забійної рани лобної частини голови з вдавленим переломом лобної кістки; забою грудної клітки; забою правого колінного суглоба; пошкодження ПХЗ та колатеральних зв`язок правого колінного суглоба, які утворились від дії тупого (-их) предмета (-ів), по механізму – удар, можливо 04.01.2026 при дорожньо-транспортній пригоді та належать: забійна рана голови з вдавленим переломом лобної кістки до категорії тяжких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.1.3 б Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень; забій правого колінного суглоба, пошкодження ПХЗ та колатеральних зв`язок правого колінного суглоба, всі в сукупності та кожне окремо до ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, згідно з п. 2.2.1 в Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень; забій грудної клітини до категорії легких тілесних ушкоджень, яке не спричиняє короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, згідно п. 2.3.1 Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Допущення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 11.1, 11.3, 12.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням тяжких наслідків. 
В судовому засіданні допитана обвинувачена ОСОБА_4 показала, що винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає в повному обсязі, за обставин, що викладено у обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється. Завдану потерпілим шкоду компенсувала у повному обсязі. 
Суд, враховуючи думку учасників судового процесу, переконавшись у правильному розумінні змісту обставин кримінального правопорушення, у тому, що їхня позиція є добровільною, роз`яснивши, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.
На підставі наведеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження. 
Досліджуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 суд встановив наступне.
Обвинувачена раніше не судима, про що свідчить вимога про судимість від 05.01.2026.
Згідно довідки голови квартального комітету від 19.01.2026 №7, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно. 
Згідно довідки КНП «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» № 01/01-05-41 від 07.01.2026 ОСОБА_4 на обліку у кабінеті лікаря нарколога не перебуває, за психіатричною допомогою не зверталася.
Згідно досудової доповіді складної відносно особи обвинуваченої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як низький, тому орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить небезпеки для суспільства у тому числі інших осіб. 
Обставин, що обтяжують покарання  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 67 КК України в ході судового розгляду не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
Згідно зі статтею 75 КК України у разі якщо суд крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання. 
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів встановлених законом щодо призначення покарання. 
Виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, що його пом`якшує, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивну характеристику обвинуваченої за місцем проживання, відсутність судимостей, її ставлення до скоєного, повне відшкодування завданої потерпілому шкоди, що останній підтвердив в ході судового розгляду, у зв`язку із чим відмовився від цивільного позову, а також зауважив, що будь-яких претензій до обвинуваченої немає, характер вчиненого кримінального правопорушення, а також відомості досудової доповіді, згідно із якою виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, що не становитиме небезпеки для суспільства у тому числі інших осіб, суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 Особливої частини КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
На переконання суду, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, вказана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також, що такою, що відповідає особі обвинуваченої, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтвердженні процесуальні витрати. 
В кримінальному провадженні проводились дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, електротехнічного (технічної експлуатації електроустаткування), технічного стану транспортних засобів, авто товарознавче дослідження, загальна вартість проведення яких складає 17 828,00 грн., вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт майна, накладений ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.01.2026 по справі № 138/27/26.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Прийняти відмову потерпілого від цивільного позову у кримінальному провадженні. Провадження у справі за цивільним позовом закрити. 
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк  ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку - 12 червня 2026 року.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень, у розмірі 17 828,00 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.01.2026 по справі № 138/27/26.
Речові докази:
-транспортний засіб марки «OPEL» моделі «MOVANO», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та перебуває на території приватного підприємства «Агротранссервіс», за адресою вул. Незалежності, буд. 41, с. Мазурівка Могилів-Подільського району Вінницької області, - повернути власнику; 
-транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 213 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 та перебуває на території приватного підприємства «Агротранссервіс», за адресою вул. Незалежності, буд. 41, с. Мазурівка Могилів-Подільського району Вінницької області, - повернути власнику.
Прийняти відмову потерпілого від цивільного позову у кримінальному провадженні. Провадження у справі за цивільним позовом  ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином закрити. 
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Чернівецький районний суд Вінницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя         ОСОБА_10