Справа № 149/1193/26 
Провадження № 33/801/627/2026
Категорія: 305 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

19 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Костюка Сергія Миколайовича подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 173 КпАП України, 
ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка поживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

встановив:
Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП України та застосовано до неї захід впливу у вигляді попередження
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через захисника адвоката Костюка С.М., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не з`ясував обставин, що мають значення для справи. Зокрема в матеріалах справи відсутні докази про те, що в ході конфлікту між потерпілою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 останньою було вчинено дрібне хуліганство саме з неповаги до громадського порядку і спокою громадян, та безпричинно. Так, із відеозапису слідує, що спочатку ОСОБА_1 отримала від потерпілої удар в обличчя, після того як втрутилась у конфлікт, який виник між потерпілою ОСОБА_3 та іншими відвідувачами АЗС.
ОСОБА_1 , повідомлена в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом, до суду не з`явилася, від її захисника – адвоката Костюка М.С. надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність.
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі з таких підстав.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Суддя місцевого суду обґрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 173 КпАП України обмежившись формальним посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, протокол прийняття заяви, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та відеозаписи.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
За результатами дослідження апеляційним судом у судовому засіданні зазначених вище доказів, встановлені наступні обставини.
Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за статтею 173 КпАП України.
Статтею 173 КпАП України передбачено, що дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Так, диспозиція статті 173 КпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.
Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України передбачає наявність діяння нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.
Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.
Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №678807 від 31.03.2026 ОСОБА_1 06.03.2026 приблизно о 23:45 год, перебуваючи всередині приміщення АЗС "ОККО" по вул. Київська, 16 у м. Хмільник, в ході сварки із громадянкою ОСОБА_3 , завдала останній два удари долонею по обличчю та спрямувала в її адресу ряд нецензурних слів, внаслідок чого порушила громадський порядок і спокій.
Отже склад адміністративного правопорушення зазначений у вищенаведеному протоколі про адміністративне правопорушення не містить в собі всі складові складу адміністративного правопорушення, визначеного статтею 173 КУпАП, а саме: порушення громадського порядку і спокою громадян, а також, які саме конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з диспозиції статті 173 КУпАП.
Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з диспозиції статті 173 КУпАП, інакше це суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 року у справі «Ракевич проти Росії» тощо).
Для притягнення до відповідальності за статтею 173 КУпАП необхідно довести, що особа вчинила саме дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян або інші подібні дії, які порушують громадський порядок і спокій громадян.
Під час судового розгляду апеляційним судом досліджено відеозапис події, що відбуваються в приміщенні АЗС, де перебуває група людей. Так, на відеозаписі видно як потерпіла ОСОБА_3 спочатку штовхає невідомого хлопця, а далі першою вдарила ОСОБА_1 , яка відповіла їй також ударом по обличчю. 
Отже із відеозапису є встановленим, що ініціатором конфлікту була саме потерпіла ОСОБА_3 , а удари ОСОБА_1 у відповідь є нічим іншим як реакцією, відповіддю на провокацію, з метою відвернення або припинення протиправного посягання з боку ОСОБА_3 , а не проявом явної неповаги до суспільства.
Але й після того ОСОБА_3 не припинила конфлікт, що підтверджується намаганням інших присутніх її заспокоїти і відвести у сторону. 
Крім того, завдаючи удари в обличчя ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не діяла з умислом, спрямованим на порушення громадського порядку.
Судом також не встановлено даних про те, що дії ОСОБА_1 були вчинені саме з мотивів неповаги до громадського порядку і спокою громадян, безпричинно, оскільки конфлікт мав взаємний та особистий характер, громадський порядок не був об`єктом посягання і при цьому ОСОБА_1 не була ініціатором конфлікту та фізичного контакту, а відтак у неї умисел на вчинення дрібного хуліганства.
Натомість суд першої інстанції обмежився фабулою правопорушення, визначеною у протоколі, не здійснивши самостійної, критичної та неупередженої оцінки доказів в сукупності, обмежившись лише перерахуванням таких.
При цьому судом не мотивовано, чому він бере до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_3 та відхиляє позицію захисту.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КпАП України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
Відтак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КпАП України.
Керуючись статтями 247, 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Костюка Сергія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 149/1193/26 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          І.М. Стадник