Справа № 991/1705/24
Провадження 1-кп/991/20/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року         м.Київ 
Вищий антикорупційний суд у складі:
Головуючого судді   ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання   ОСОБА_2 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора     ОСОБА_3 ,
захисників     ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 52023000000000536 від 24.10.2023, щодо обвинувачення:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Стаханов Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 (щодо якого здійснювалося спеціальне досудове розслідування (in absentia), у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК;
ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Алма-Ата Казахстан, громадянка України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 (щодо якої здійснювалося спеціальне досудове розслідування (in absentia), у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2, ст. 364 КК; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК,
ВСТАНОВИВ:
Судом здійснюється судовий розгляд зазначеного кримінального провадження.
У якості доказів сторони обвинувачення прокурором були надані протокол обшуку, проведеного 26.04.2023 в квартирі за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , проведений на підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 17.04.2023 у справі № 991/3306/23, в ході якого було вилучено мобільний телефон, на який було накладено арешт ухвалою слідчого судді ВАКС від 12.05.2023 у справі № 991/3790/23. Окрім того прокурором надано в якості доказу п`ять протоколів огляду зазначеного мобільного телефона. Відповідно до протоколу огляду від 27.04.2023 (т. 60, а.с. 37-40), детективом проведено огляд за участі спеціаліста в ході якого дані з телефону Redmi 10C, який належить ОСОБА_8 та вилучений в неї під час обшуку, поміщені на переносний носій Seagate. Згідно з протоколом огляду від 27.07.2023 (т. 62, а.с. 50-52), детективом НАБУ за участі спеціаліста оглянуто та скопійовано аудіозаписи телефонних розмов з носія Seagate, куди їх було скопійовано в ході огляду від 27.04.2023, на диск DVD-R, що є додатком до вказаного протоколу. У ході наступних оглядів згідно з протоколами від 01.08.2023, від 04.08.2023, від 05.08.2023 детективом було оглянуто вказаний диск DVD-R та зроблено стенограми виявлених розмов. Сторона захисту заперечувала проти дослідження протоколів та диску, вважаючи їх очевидно недопустимими доказами, посилаючись на проведення негласних слідчих дій без ухвали слідчого судді. На думку прокурора, сторона обвинувачення не проводила негласних слідчих дій, а готові аудіозаписи розмов були виявлені стороною обвинувачення в телефоні ОСОБА_8 , і тому є допустимими доказами. Прокурор припустив, що в телефоні ОСОБА_8 була активована функція запису всіх розмов, з допомогою котрої і було здійснено запис. У зв`язку з таким, беручи до уваги також значну кількість записів та їх стенограм, суд відклав дослідження протоколу огляду й додатку до допиту свідка ОСОБА_8 . В ході допиту свідка в одному з наступних судових засідань, свідок, зокрема, повідомила, що їй нічого не відомо про здійснення цих записів та функцію запису всіх розмов. 
Надалі суд перейшов до дослідження протоколів огляду та диску.
Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про очевидну недопустимість зазначених протоколів та диску як доказів, посилаючись на порушення таємниці телефонних розмов, гарантованої ст. 31 Конституції України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання. Також сторона захисту посилалась на те, що частина записів стосується телефонних розмов, проведених до випуску моделі мобільного телефону, в якому вони були виявлені, а отже були кимось перенесені до відповідного телефону пізніше здійснення записів. Крім того, захисники наголосили, що записи почались через кілька днів після початку досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні, пов`язаному з діяльністю ПАТ «Центренерго», та проводились рівно 18 місяців суворо з 1 по 1 число (що на думку захисників, виключає їх випадковість). Посилаючись на це, вважали, що їх проведення було повністю несанкціонованим проведенням негласних слідчих (розшукових) дій або оперативно-розшукових заходів. Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що відповідні записи є допустимими, оскільки виявлені стороною обвинувачення в телефоні ОСОБА_8 , вилученому в ході законного обшуку, так само, як у телефонах виявляють листування в чатах. Вважав, що вказані записи в телефоні були або зроблені самою ОСОБА_8 , або були зроблені телефоном за замовчуванням, та надалі автоматично перенесені на новий телефон при переході на нього. 
Вирішуючи клопотання, суд виходить із такого: 
Стаття 31 Конституції України гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Згідно з цією статтею, винятки з цієї гарантії можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.
Очевидно, що в цьому випадку було здійснено втручання в таємницю телефонних розмов ОСОБА_8 та її співрозмовників. Надані ухвали про дозвіл на обшук та арешт телефону як вилученого майна не є дозволом суду на проведення запису телефонних розмов. Оскільки прокурором не надано ухвали суду про дозвіл на таке втручання, очевидно, що судом не було встановлено винятку зі згаданої конституційної гарантії, тобто втручання проведено без дозволу суду. Тому неважливо, чи здійснено це втручання органом досудового розслідування, чи будь-якою іншою особою, і чи належить його кваліфікувати як негласну слідчу (розшукову) дію або оперативно-розшуковий захід. В будь-якому випадку, очевидно, що при записі розмов мало місце несанкціоноване судом втручання в таємницю телефонних розмов.
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу кореспонденції, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві. Оскільки сторона обвинувачення оглянула ці записи, скопіювала їх і надалі склала стенограми розмов, а нині прокурор надає записи розмов як докази, це є втручанням органу державної влади в право на повагу до кореспонденції. Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає. Тож саме сторона обвинувачення, що подає ці докази, має довести, що вони є допустимими. Прокурор посилався на те, що запис не був зроблений стороною обвинувачення, а був випадково зроблений приватною особою або її телефоном без її відома, тобто конкретного джерела походження цих записів не вказує. За таких обставин, покладання на припущення щодо здійснення записів приватною особою надавало би можливість втручання в приватне спілкування без жодних процесуальних гарантій.
Свідок ОСОБА_8 , допитана судом під присягою, заперечувала здійснення нею записів, жодних інших підтверджень такому не надано. Отже суд вважає, що протокол обшуку, хоча й доводить законність походження як доказу телефону ОСОБА_8 , але не доводить законність походження записів розмов. Посилання прокурора на випадковість записів спростовується їх тривалістю (рівно півтора роки), кількістю записаних розмов (понад 7 тисяч файлів), перенесенням їх зі старого телефону на новий та проведенням записів під час досудового розслідування, хоча й в іншому провадженні, але тим же органом досудового розслідування та після того, як цим самим органом було здійснено перший запит про надання інформації в ПАТ «Центренерго», де працювала свідок ОСОБА_8 (т. 6, а.с. 3-4).
Таким чином, незалежно від того, чи здійснювала запис розмов сторона обвинувачення, чи його здійснила інша особа, виняток із таємниці телефонних розмов не було санкціоновано судом, та при цьому не було надано жодних процесуальних гарантій. Тому таке втручання не було здійснено на підставі закону, воно становить істотне порушення права людини, гарантованого ст. 31 Конституції України, що згідно ч. 1 ст. 87 КПК тягне очевидну недопустимість відповідних записів розмов, що містяться в додатку до протоколу огляду від 27.07.2023, та їх стенограм, що містяться в протоколах огляду від 01.08.2023, від 04.08.2023, від 05.08.2023, як доказів.
Тому клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 87, 89, 95, 352, 615 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Визнати очевидно недопустимими доказами:
- фактичні дані, виявлені на мобільному телефоні «Redmi10C», model 220333ONY, вилученому в ході обшуку 26.04.2023 у ОСОБА_8 , а саме аудіо файли із записами розмов;
- протокол огляду документів від 01.08.2023 року (т. 97, а.с. 1-44), протокол огляду документів від 04.08.2023 (т. 97, а с. 45 - 87), протокол огляду документів від 05.08.2023 (т. 97, а.с. 88 - 92);
- протокол огляду від 27.07.2023 (т. 62, а с. 50-52), з додатком до нього у вигляді оптичного диску «Arita» DVD-R, 4, 7 Gb (т. 97, а.с. 93).
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя         ОСОБА_1