Справа № 991/3132/26
Провадження 1-кс/991/3147/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А

12 травня 2026 року          Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову детектива НАБ України ОСОБА_5 від 13 березня 2026 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52025000000000405, внесеному до ЄРДР 16 липня 2025 року, та

ВСТАНОВИВ:

Вступ
1.03 квітня 2026 року за допомогою системи «Електронний суд» до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову детектива НАБ України ОСОБА_5 від 13 березня 2026 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52025000000000405.
2.Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03 квітня 2026 року справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Суть питання, що вирішується
3.З урахуванням письмових доповнень до скарги на постанову захисник зазначав таке.
На переконання захисника, незаконність оскаржуваної постанови полягає у тому, що вона прийнята до повідомлення ОСОБА_4 про підозру.
ОСОБА_4 є громадянином Угорщини, не є громадянином України, ніколи не проживав і не проживає на території України, є резидентом Князівства Монако та більше 30 років постійно проживає в Монако.
Адреса проживання в Монако ( АДРЕСА_1 ) достеменно відома органу досудового розслідування. Відтак, процедура вручення ОСОБА_4 будь-яких процесуальних повідомлень може бути реалізована виключно на підставі запиту про міжнародну правову допомогу в межах міжнародного співробітництва.
Наголошував на тому, що ОСОБА_4 жодного повідомлення про підозру не отримував, матеріали кримінального провадження не містять належних доказів на підтвердження такого вручення у розумінні ч. 1 ст. 136 КПК України, зокрема розпису про отримання повідомлення про підозру, відеозапису вручення такого повідомлення, або будь-яких інших доказів, які підтверджують факт такого вручення або ознайомлення зі змістом повідомлення про підозру.
Вказана обставина кілька разів була предметом дослідження та оцінки слідчими суддями Солом?янського районного суду міста Києва , Вищого антикорупційного суду та суддями Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, у якості підстави для її прийняття детективом зазначено про прийняття в межах кримінального провадження постанови від 12 вересня 2017 року про оголошення розшуку ОСОБА_4 з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. Згідно з цією постановою, підставою для оголошення розшуку ОСОБА_4 зазначено твердження про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 281 КПК України, підставами для оголошення особи у розшук можуть бути лише:
- відсутність інформації про його місцезнаходження, або
- перебування особи на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`явлення без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.
Сторона обвинувачення знала про місцезнаходження ОСОБА_4 .
У цьому випадку не можна застосувати положення щодо того, що стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, оскільки це можливо лише якщо місцезнаходження особи не встановлено.
З моменту виділення матеріалів щодо ОСОБА_4 з кримінального провадження N? 52017000000000166, яке відбулося 16 липня 2025 року, і до поточного моменту досудове розслідування у кримінальному провадженні N? 52025000000000405 майже весь час перебуває у стані зупинення. Тобто, досудове розслідування відносно ОСОБА_4 більше 9 років поспіль перебуває в стані зупинення, подальше перебування у вказаному стані на невизначений строк не узгоджується з розумністю строків.
Просив урахувати ухвалу Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2024 року в справі N?991/2882/24. Згідно з вказаною ухвалою детектив ОСОБА_5 в межах кримінального провадження N? 52017000000000166 звертався до суду з наданням дозволу на проведення допиту свідка в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України. Виходячи зі змісту вказаної ухвали, детектив ОСОБА_5 з посиланням на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26 жовтня 2022 року в справі N? 991/4204/22 зазначив, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, а тому допит можна проводити за відсутності сторони захисту.
Також захисник просив поновити процесуальний строк на оскарження постанови.

Позиції учасників кримінального провадження
4.Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи скарги.
5.Детектив НАБ України ОСОБА_5 , постанова якого оскаржується, будучи належним чином викликаним, у судове засідання не прибув.
5.1.Неприбуття детектива, рішення якого оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги з огляду на приписи ч. 3 ст. 306 КПК України. Більше того, слідчий суддя врахував, що детектив двічі звертався із клопотаннями про відкладення судового засідання та надсилав слідчому судді клопотання про закриття провадження за скаргою у якому також просив зазначив про неможливість задоволення скарги по суті.
5.2.Детектив аргументував свою позицію таким.
Кримінальне провадження N? 52025000000000405 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, виділено з іншого кримінального провадження N? 52017000000000166.
За результатами розслідування вказаного кримінального провадження 02 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України та 07 лютого 2017 року відповідно до вимог ч. 7 ст. 135 КПК України направлено для вручення до Князівства Монако .
В ході виконання вказаного запиту про міжнародну правову допомогу виконавець цього запиту слідчий суддя ОСОБА_9 повідомив Національне бюро про те, що ОСОБА_7 відмовився отримувати надіслані йому процесуальні документи.
Після цього 14 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 складено повідомлення про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України та 12 квітня 2018 року відповідно до вимог ч. 7 ст. 135 КПК України направлено для вручення до Князівства Монако .
На переконання детектива, ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного, оскільки щодо нього складено повідомлення про підозру, однак його не вручено внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
16 липня 2025 року із кримінального провадження N? 52017000000000166 виділені матеріали кримінального провадження, які обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме кримінальне провадження N?52017000000000166 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України направлено для здійснення досудового розслідування до Національної поліції України .
У вказаному кримінальному провадженні 21 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва постановив ухвалу якою задовольнив клопотання слідчого та обрав відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 11 лютого 2026 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу якою це рішення слідчого судді залишено без змін.
Постанова від 12 вересня 2017 року про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного вказує дві підстави для розшуку - місцезнаходження підозрюваного невідоме та переховування від органів слідства, що має місце у цьому провадженні.
З огляду на наведене сторона обвинувачення вважає, що підстав для задоволення скарги захисника немає.

Підстави для поновлення процесуальних строків чи закриття провадження за скаргою відсутні
6.Оскаржувана постанова була винесена 13 березня 2026 року.
На виконання вимог ч. 4 ст. 280 КПК України листом від 20 березня 2026 року детектив скерував її захиснику.
З роздруківки інтерфейсу поштової скриньки захисника слідчий суддя встановив, що супровідний лист і постанова були надіслані захиснику 23 березня 2026 року.
Десятиденний строк на оскарження постанови почав перебіг з цієї дати та спливав 02 квітня 2026 року.
Скаргу захисник подав 02 квітня 2026 року за допомогою системи «Електронний суд», що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, згідно з яким час подання та підпису скарги - 02 квітня 2026 року о 20:42:52 год.
Таким чином, захисник звернувся до слідчого судді зі скаргою в межах строку, визначеного у ч. 1 ст. 304 КПК України, відтак підстав для поновлення процесуальних строків чи закриття провадження за скаргою відсутні.

Нормативне регулювання
7.Досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) оголошено в розшук підозрюваного; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва; 4) наявні об`єктивні обставини, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану; 5) уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та підозрюваним надано письмову згоду на проведення такого обміну.
7.1.До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного.
7.2.Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
7.3.Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного (ч. 1, 2, 4, 5 ст. 280 КПК України).
7.4.На досудовому провадженні підозрюваним та його захисником може бути оскаржене рішення слідчого про зупинення досудового розслідування (п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України).
7.5.Загальні вимоги до постанови слідчого, дізнавача, прокурора закріплені у ст. 110 КПК України.
У силу ч. 5 ст. 110 КПК України така постанова має складатися з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особу, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Межі судового контролю
8.КПК України не визначає чіткого переліку обставин, які мають перевірятись слідчим суддею під час розгляду скарг на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування.
Водночас, оскільки згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, можна дійти до висновку, що предметом перевірки, яка здійснюється слідчим суддею під час розгляду зазначеної категорії скарг є дотримання слідчим при прийнятті процесуального рішення про зупинення досудового розслідування порядку та умов такого зупинення, встановлених главою 23 КПК України, які покликані забезпечити права, свободи та інтереси осіб у кримінальному провадженні.
Поряд з цим, під час такої перевірки слідчий суддя не може втручатися у виключні повноваження слідчого чи прокурора, які відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.
Також слідчий суддя не може поширювати судовий контроль за межі процесуального рішення щодо зупинення досудового розслідування та вдаватись до оцінки інших процесуальних рішень слідчого чи прокурора.
9.На переконання слідчого судді, в межах розгляду цієї скарги необхідно розкрити такі питання:
1)чи дотримався детектив процесуального порядку зупинення досудового розслідування;
2)чи дотримався детектив умов зупинення досудового розслідування.

10.Оцінивши обставини, що викладені в скарзі та доданих до неї матеріалах, поясненнях захисника та детектива слідчий суддя доходить таких висновків.

11.(1) Детектив дотримався процесуального порядку зупинення досудового розслідування.
11.1.13 березня 2026 року постановою детектива НАБ України ОСОБА_5 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52025000000000405 зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. Підставою для прийняття вказаного рішення слугувало оголошення підозрюваного в розшук.
Дослідивши постанову слідчий суддя встановив, що вона відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України. Зазначене рішення було оформлене вмотивованою постановою детектива за погодженням з прокурором.
11.2.Як встановлено з наданих сторонами документів, рішенню детектива від 13 березня 2026 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52025000000000405 передувало здійснення повідомлення ОСОБА_4 про підозру. До таких висновків слідчий суддя дійшов з огляду на таке.
11.3.02 лютого 2017 року в кримінальному провадженні № 22014101110000215 складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Згодом кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 виділено з кримінального провадження № 22014101110000215 в окреме провадження. Виділеному провадженню присвоєно № 52017000000000166.
14 березня 2018 року в кримінальному провадженні № 52017000000000166 складено повідомлення про нову підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.
16 липня 2025 року із кримінального провадження N? 52017000000000166 в провадження № 52025000000000405 були виділені матеріали кримінального провадження, які обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. У свою чергу, кримінальне провадження N?52017000000000166 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України направлено для здійснення досудового розслідування до Національної поліції України.
11.4.На переконання слідчого судді, орган досудового розслідування вжив достатніх і належних заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень відповідно до вимог частини 1 статті 42, статті 135 КПК України. Зазначене свідчить про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного.
11.5.Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно зі ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або заміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язані виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Згідно з ч. 7 вказаної статті, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 545 КПК України, Генеральна прокуратура України звертається із запитами про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та розглядає відповідні запити іноземних компетентних органів, крім досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України, яке у таких випадках здійснює функції центрального органу України.
За правилами ч. 1 ст. 548, ч. 3 ст. 551 КПК України, запит (доручення, клопотання) про міжнародне співробітництво складається органом, який здійснює кримінальне провадження, або уповноваженим ним органом згідно з вимогами цього Кодексу та відповідного міжнародного договору України, а за його відсутності - згідно з цим Кодексом.
У разі прийняття рішення про направлення запиту уповноважений (центральний) орган України протягом десяти днів надсилає запит уповноваженому (центральному) органу запитуваної сторони безпосередньо або дипломатичним шляхом.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах від 20 квітня 1959 року (надалі - Конвенція), сторони зобов`язуються надавати без зволікання одна одній відповідно до положень цієї Конвенції якнайширшу взаємну допомогу в провадженні стосовно правопорушень, покарання яких на момент прохання про надання допомоги підпадає під юрисдикцію судових органів запитуючої Сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 7 Конвенції, запитувана сторона виконує, передбачений її законодавством спосіб, будь-які судові доручення, які стосуються кримінальної справи і які надсилаються їй судовими властями запитуючої сторони з метою забезпечення свідоцьких показань або передачі предметів, які являють собою речові докази, матеріалів судової справи або документів.
Запитувана сторона здійснює вручення письмових документів і письмових доручень суду, які їй для цього надсилаються запитуючою стороною.
Вручення може здійснюватися шляхом простої передачі відповідній особі письмових документів або наказів суду. Якщо запитуюча сторона звертається з ясно висловленим проханням про це, запитувана сторона здійснює вручення у спосіб, передбачений її власним законодавством для вручення аналогічних документів, або у спеціальний спосіб, сумісний з цим законодавством.
11.6.Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування - Національним антикорупційним бюро України, яке здійснює функції центрального органу України у розумінні ч. 1 ст. 545 КПК України, після встановлення обставин проживання ОСОБА_4 за кордоном, а саме в АДРЕСА_1 , у повній мірі виконано вимоги ст.ст. 135, 548, 551 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном, та вжито вичерпних заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру від 02 лютого 2017 року та зміненого повідомлення про підозру від 14 березня 2018 року в порядку міжнародної правової допомоги.
11.7.Вказані обставини підтверджуються наявними у справі запитами про міжнародну правову допомогу від 07 лютого 2017 року № 10-145/4580, від 12 квітня 2018 року №10-145/15015, від 11 січня 2019 року № 10-022/1090 до Князівства Монако та від 13 квітня 2018 року № 10-145/15350 до Французької Республіки проханням у відповідності до положень Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах від 20 квітня 1959 року, вчинити процесуальні дії щодо вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру від 02 лютого 2017 року та зміненого повідомлення про підозру від 14 березня 2018 року, які залишені компетентними органами Князівства Монако та Французької Республіки без виконання.
11.8.Так, запит 07 лютого 2017 року № 10-145/4580 не був виконаний з тих підстав, що ОСОБА_4 відмовився приймати будь які документи, що підтверджується листом-відповіддю слідчого судді ОСОБА_11 .
11.9.На переконання слідчого судді, ті обставини, що викладені у електронному листі слідчого судді Князівства Монако , не свідчать про недотримання органом досудового розслідування встановленого КПК України порядку для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 та, відповідно, відсутність у останнього статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
11.10.З огляду на те, що у межах даного кримінального провадження органом досудового розслідування вжито всі передбачені законом заходи для повідомлення ОСОБА_4 про підозру, а саме здійснено дії, спрямовані на вручення повідомлення у спосіб, визначений положеннями КПК України та Європейською конвенцією про взаємну допомогу у кримінальних справах, слідчий суддя дійшов до висновку, що вимоги частини першої статті 42 КПК України виконано, а обставини, які свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного є доведеними.
11.11.Здійснивши системний аналіз положень частини першої статті 42, частини сьомої статті 135 КПК України, статті 2 та частини першої статті 15 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах, слідчий суддя доходить висновку, що у разі виконання органом досудового розслідування вимог зазначених норм та направлення повідомлення про підозру до компетентних органів Князівства Монако та Французької Республіки через Міністерство юстиції України , особа вважається належним чином повідомленою про підозру. 
11.12.Водночас, встановлення факту безпосереднього отримання підозрюваним такого повідомлення не є обов`язковою умовою, оскільки виходить за межі процесуальної відповідальності органу досудового розслідування та не впливає на належність виконання ним своїх обов`язків у межах передбаченої законом процедури.
11.13.Також слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що акти свідомого нехтування особою своїми процесуальними обов`язками та ухилення від отримання офіційних повідомлень, що вбачається з листа слідчого судді ОСОБА_11 , не можуть розцінюватися як підстава для надання такій особі процесуальної переваги. У зв`язку з цим суд вважає, що особа, яка умисно уникає отримання повідомлення про підозру, не може користуватися наслідками власної недобросовісної поведінки, а орган досудового розслідування вважається таким, що виконав свій обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру у спосіб, передбачений законом (див. doctrine of deemed service).
11.14.Слідчий суддя також перевірив дотримання прав ОСОБА_4 щодо порядку вручення йому повідомлення про підозру з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
11.15.Зокрема, згідно практики ЄСПЛ «кримінальне обвинувачення» розглядається як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення ЄСПЛ у справі «Екле проти Німеччини» від 15 липня 1982 року, п. 73). Тобто, пріоритетне значення має не фактичне вручення документа - повідомлення про підозру особі, а саме доведення до її відома інформації про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
11.16.У рішення ЄСПЛ у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» йдеться про те, що стаття 6 § 3 (a) Європейської конвенції не висуває жодних спеціальних формальних вимог щодо способу інформування обвинуваченого про характер та підстави обвинувачення проти нього (mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справі Kamasinski v. Austria) (п. 53), а право бути поінформованим про характер та підстави обвинувачення має розглядатися у світлі права обвинуваченого готувати свій захист (п. 54).
11.17.В світлі наведеної практики слід зазначити, що про поінформованість ОСОБА_4 про здійснення щодо нього досудового розслідування свідчать дії підозрюваного, а саме залучення ним захисника шляхом укладення договору про надання правової допомоги. Водночас захист ОСОБА_4 реалізує свої права, визначені КПК України, якими наділена саме сторона захисту. Так, здійснюючи судовий контроль у цьому провадженні на розгляді слідчого судді перебували клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів (судові справи № 991/354/26, 991/1217/26). Також захист ОСОБА_4 ініціював питання про відвід детектива від участі у цьому провадженні (судова справа № 991/2343/26).
11.18.Обставина звернення ОСОБА_4 до Генерального прокурора України , керівника САП , директора НАБ України , Голови Національної поліції України , начальнику департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України із заявою від 06 травня 2018 року вказує на те, що він був обізнаний про факт здійснення досудового розслідування. Крім цього, у межах виконання запиту НАБ України про міжнародну правову допомогу представники компетентного органу Князівства Монако 07 березня 2017 року провели допит ОСОБА_4 , що вказує на його обізнаність стосовно предмету провадження. Отже, неможливо говорити про відсутність у ОСОБА_4 інформації щодо суті висунутих підозр або процесуального статусу в справі.

12.(2) Детектив дотримався детектив умов зупинення досудового розслідування

12.1.З матеріалів скарги слідчий суддя встановив, що постановою детектива від 12 вересня 2017 року, оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_4 , адже його місцезнаходження невідоме та він переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
12.2.Слідчий суддя зауважує, що при розгляді скарги на рішення про зупинення досудового розслідування не уповноважений надавати оцінку обґрунтованості та законності рішенню детектива про оголошення підозрюваного у розшук, яке стало підставою для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування та винесення постанови. Водночас, факт існування такої підстави та покликання на неї в оскаржуваній постанові вказує на те, що така винесена відповідно до положень закону.
12.3.Єдиним елементом, який може свідчити, що «підозрюваний оголошений у розшук», є наявність процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у вигляді: (а) окремої постанови, якщо досудове розслідування не зупиняється; (б) постанови про зупинення досудового розслідування, якщо досудове розслідування зупиняється (в ній зазначається про оголошення особи у розшук).
12.4.Такі висновки слідчого судді узгоджуються з висновком колегій суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в ухвалах від 28 липня 2022 року в справі № 991/2277/22, від 10 квітня 2024 року в справі № 991/1940/24, від 26 травня 2025 року в справі № 991/2364/25.
12.5.Отже, на переконання слідчого судді, винесення детективом 12 вересня 2017 року постанови про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_4 свідчить про те, що його оголошено у міжнародний розшук, і саме цей факт свідчить про існування передбаченої законом підстави для зупинення досудового розслідування.
12.6.Слідчий суддя, враховуючи доводи скарги стосовно відсутності підстав для оголошення підозрюваного у розшук зазначає таке.
12.6.1.Стосовно невідомості місцезнаходження підозрюваного як підстави для оголошення розшуку. ОСОБА_4 ще до складення повідомлення про підозру покинув територію України та більше не повертався. Таким чином місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме органу досудового розслідування. Позиція сторони захисту щодо постійного проживання ОСОБА_4 в ОСОБА_12 не може враховуватися в розумінні відомостей про місцезнаходження, оскільки юрисдикція правоохоронних органів України не розповсюджується на територію інших держав, зокрема Князівства Монако і підтвердити чи спростувати такі відомості слідчий, прокурор не може. На переконання слідчого судді, місцезнаходження підозрюваного може вважатися встановленим лише за умови, що орган досудового розслідування має реальну можливість забезпечити його досяжність для проведення процесуальних дій, зокрема затримання та доставки до органу досудового розслідування чи суду. У зворотному випадку мова йде про невстановлення місцезнаходження.
12.6.2.Стосовно перебування за межами України та нез`явлення без поважних причин на виклик слідчого, прокурора. 24 березня 2017 року НАБ України зверталось до компетентних органів Князівства Монако із запитом про міжнародну правову допомогу № 10/145/10942 з проханням вручити ОСОБА_4 повістки про виклик. 13 квітня 2018 року НАБ України зверталось до компетентних органів Французької Республіки із запитом про міжнародну правову допомогу № 10-145/15340 з проханням вручити ОСОБА_4 повістки про виклик. Водночас, на запит № 10-145/4580 про вручення повідомлення про підозру виконавець суддя ОСОБА_9 відповів, що ОСОБА_7 відмовляється отримувати будь-які документи. Вказане свідчить, що орган досудового розслідування вжив всіх заходів для виклику ОСОБА_4 , проте останній, будучи поінформованим, не з?явився до органів слідства.
12.6.3.Тобто, у детектива існували обґрунтовані підстави зупинити досудове розслідування, оскільки підозрюваного ОСОБА_4 до цього обґрунтовано оголошено у розшук.
12.7.Стосовно доводів про невжиття заходів для встановлення місцезнаходження підозрюваного слідчий суддя зазначає таке.
12.7.1.В абз. 2 ч. 1 ст. 281 КПК України визначено, що до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
12.7.2.Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України , Офісу Генерального прокурора , Національного антикорупційного бюро України , Служби безпеки України , Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 (далі - Інструкція), однією із цілей міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції). Водночас, для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення, а також таку інформацію та документи, зокрема, про місцезнаходження за кордоном особи, яка розшукується, якщо інше не передбачено чинними міжнародними договорами України (за наявності), або дані, які вказують на можливе перебування за кордоном особи, яка розшукується (підтверджена інформація про виїзд особи, яка розшукується, за межі України або про наявність в особи родинних та інших зв`язків за межами України тощо) (п. 1 розділу IV Інструкції).
12.7.3.Системний аналіз наведених норм КПК України та Інструкції дає підстави зробити висновок, що слідчий/прокурор повинен вжити заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного до оголошення його у розшук у разі, якщо місце знаходження підозрюваного на неокупованій території Україні невідомо. А у разі, якщо підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України, прокурор/слідчий таких заходів вживати не зобов`язані. Адже у такому випадку застосовується, зокрема, процедура міжнародного розшуку.
12.7.4.Такий висновок слідчого судді також узгоджується із можливостями органу досудового розслідування встановлювати місцезнаходження підозрюваного шляхом проведення слідчих (розшукових) дій на неокупованій території України і відсутності таких можливостей на тимчасово окупованій території України або за її межами до оголошення підозрюваного у національний та міжнародний розшук.
12.7.5.Між тим, перебування підозрюваного за межами України та нез`явлення на виклики є самостійною підставою для оголошення його в розшук. Обізнаність сторони обвинувачення про місцеперебування підозрюваного, який не з`являється на виклики, за межами України не є підставою для припинення розшуку, оскільки в такому випадку метою розшуку є забезпечення явки підозрюваного до органу досудового розслідування/прокурора/суду.
12.8.Стосовно доводів про виключення ОСОБА_4 з розшуку Інтерполу слідчий суддя зазначає таке.
12.8.1.З цього приводу слідчий суддя бере до уваги, що в силу положень ст. 281 КПК України поняття «здійснення розшуку» не є тотожним поняттю «оголошення розшуку». Адже розшук здійснюється після його оголошення, водночас здійснення розшуку стосується вирішення організаційних питань, які вирішуються після його оголошення. Подальше скерування матеріалів до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України для організації міжнародного розшуку підозрюваного є організаційним етапом такого розшуку і є наслідком виникнення такого юридичного факту як оголошення особи у міжнародний розшук.
12.8.2.Поряд з цим, слідчий (детектив) вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.
12.8.3.Положення Інструкції визначають, що однією з цілей міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються. Проте така Інструкція не містить застережень, що виключно нею регулюються питання встановлення місцезнаходження осіб, які розшукуються.
12.8.4.Окрім того, КПК України не обмежує поняття міжнародного розшуку тільки міжнародним розшуком з використанням інформаційної системи Інтерполу.
12.8.5.Так, за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу , вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи ще не свідчить про те, що особа не оголошена у міжнародний розшук, а може свідчити, що такий розшук не здійснюється цією організацією, але у цьому випадку компетентні органи відповідної країни для здійснення розшуку мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.
12.8.6.Міжнародна організація кримінальної поліції Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.
12.8.7.Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук ОСОБА_4 або нездійснення організацією Інтерпол його розшуку не свідчить про те, що підозрюваний не оголошений у міжнародний розшук, оскільки з наявністю/відсутністю такої інформації КПК України не пов`язує можливість/неможливість оголошення особи у розшук (міжнародний розшук).
13.Таким чином, детективом при винесені постанови про зупинення досудового розслідування дотримано вимог ст. 280 КПК України, як наслідок підстави для скасування вказаної постанови та задоволення скарги адвоката -відсутні.
14.Враховуючи також позицію ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», слідчий суддя не вважає за необхідне надавати окремо детальні відповіді на ряд інших доводів сторін, оскільки вони не мають суттєвого значення для вирішення питань цього розгляду.

Керуючись вищенаведеним та на підставі статей 110, 280, 282, 303, 305-307, 372 КПК України слідчий суддя постановив:

1.Скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову детектива НАБ України ОСОБА_5 від 13 березня 2026 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52025000000000405 -залишити без задоволення.
2.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя         ОСОБА_13