Справа № 143/250/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 року          м. Погребище    
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
встановив:

У березні 2026 року через систему «Електронний суд» АТ «Акцент-банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.04.2021 № б/н у розмірі 26 927 грн 77 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.04.2021 ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом підписання анкети-заяви, з метою відкриття поточного рахунку на отримання банківських послуг. На підставі зазначеної анкети-заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок та видано платіжну картку, як засіб доступу рахунку. 
Відповідно до умов кредитного договору, укладеного шляхом приєднання, відповідачу надано кредит у формі встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 44,40% на рік на суму фактичної заборгованості. 
Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду з тим, що зазначена заява разом з Умовами та правиламинаддання банківських послуг, розміщеними на офіційному сайті банку https://a-bank.com.ua/terms, становлять між сторонами кредитний договір. 
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало належним чином та в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту відповідно до умов договору.
Водночас відповідач порушив умови кредитного договору та не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором, унаслідок чого утворилась заборгованість.
Станом на 08.03.2026 заборгованість відповідача перед банком становить – 26 927 грн 77 коп., з яких: 19 878 грн 29 коп. – заборгованість за кредитом; 7 049 грн 48 коп. – заборгованість запроцентами; штрафні санкції 0.00 грн.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29 927 грн 77 коп., а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 18.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач, у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Відповідно до статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 13.04.2021 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк», відповідно до якої підтвердив, що заява разом з Умовами, Тарифами та Правилами користування банківськими послугами становлять договір про надання банківських послуг.
ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення з умовами договору до його укладення, погодився з ними. Зобов`язався їх виконувати та самостійно відстежувати зміни на офіційному сайті банку. Також надав згоду на обробку персональних даних, підтвердив отримання інформації щодо умов кредитування, сукупної вартості кредиту та отримання рекламного буклета з тарифами і правилами обслуговування 
Відповідно до виписки по картковому рахунку за період з 21.05.2021 по 01.03.2026 ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом, здійснював поповнення карткового рахунку, оплату послуг мобільного зв`язку, перекази коштів між картковими рахунками та розрахунки за товари і послуги.
Згідно з довідкою за картками ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 строком дії до квітня 2028 року; № НОМЕР_3 строком дії до грудня 2028 року; № НОМЕР_4 строком дії до грудня 2028 року; № НОМЕР_5 строком дії до грудня 2031 року; № НОМЕР_6 строком дії до грудня 2031 року; № НОМЕР_7 строком дії до грудня 2031 року.
Відповідно до довідки за лімітами щодо кредитного договору від 13.04.2021 №б/н за період з 13.04.2021 по 08.03.2026: 13.04.2021 встановлено кредитний ліміт у розмірі 0 грн, ініціатор CLIENT; 16.11.2023 збільшено ліміт до 19 900 грн, ініціатор CLIENT.
У паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», з умовами якого відповідач ОСОБА_1 ознайомився, що підтверджується його електронним підписом, визначено умови щодо таких типів кредитних продуктів: картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold», картка «Зелена».
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 13.04.2021 № б/н, укладеного між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 станом на 08.03.2026, сума заборгованості становить 26 927 грн 77 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 19 878 грн 29 коп., загального залишку заборгованості за процентами – 7 049 грн 48 коп.
Відповідно до статей 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII, встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо даної категорії справ, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, а оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Із копії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» вбачається, що 13.04.2021 ОСОБА_1 ознайомився з правилами надання банківських послуг, а також тарифами АТ «Акцент-Банк» та зобов`язався виконувати їх умови. На підтвердження зазначеного анкета-заява містить власноручний підпис відповідача ОСОБА_1 .
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними доводи позивача, про те, що відповідач отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом.
Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 13.04.2021 по 08.03.2026 убачається, що відповідач користувався кредитними коштами на власний розсуд.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р №75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, якій надано оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.
З довідки за лімітами клієнта ОСОБА_1 встановлено, що 16.11.2023 за його ініціативою збільшено кредитний ліміт до 19 900 грн.
Водночас кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався. Відповідач ОСОБА_1 протягом тривалого часу користувався кредитними коштами та виконував умови договору, зокрема здійснював платежі на погашення заборгованості, хоча й несвоєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості. У своїй сукупності зазначені обставини свідчать про наявність між сторонами договірних правовідносин та дійсність кредитного договору. Крім того, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів того, що він не користувався кредитними коштами.
За таких обставин позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 13.04.2021 № б/н, а саме заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 878 грн 29 коп., є обґрунтованим та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає таке.
Підписана відповідачем анкета-заява містить переважно анкетні дані позичальника, зокрема дату народження, паспортні дані, адресу проживання та номер мобільного телефону.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця для прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення договору, зокрема з урахуванням обрання типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за формою, встановленою додатком 1 до зазначеного Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 викладено висновок про те, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Разом із тим із наданого АТ «Акцент-Банк» паспорта споживчого кредиту неможливо достовірно встановити, який саме тарифний план був погоджений сторонами та на яких конкретно умовах укладався кредитний договір.
За таких обставин, а також за відсутності належних та допустимих доказів погодження сторонами умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафних санкцій, надані банком документи не можуть вважатися складовою частиною укладеного кредитного договору, оскільки не підтверджують факту ознайомлення відповідача саме з такими умовами кредитування.
У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 7 049 грн 48 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із платіжним дорученням від 08.03.2026 № 6005315563594 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 662 грн 40 коп.
Ціна позову становить 26 927 грн 77 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь АТ «Акцент-банк» 19 878 грн 29 коп., що становить 74% відсотків від ціни позову.
У зв`язку з наведеним із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 970 грн 20 коп, сплачений при поданні позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, –
ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором від 13.04.2021 № б/н в сумі 19 878 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн 29 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» 1 970 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят) грн 20 коп., сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Сторони у справі:
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-банк», ЄДРПОУ 14360080, місцезнаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 05.06.2026.

Суддя