Справа №295/5379/26
Категорія 43
2/295/3547/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г., при секретарі судового засідання Черній А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Баган Христина Володимирівна до Акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

В С Т А Н О В И В :

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (далі АТ «СГ «ТАС») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 08.11.2025 р. близько 23.34 год. по вул. Дніпровській, м. Павлоград Дніпропетровській області, відбулась дорожньо-транспортна пригода в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавила себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем марки «Rеnаult Меgаnе Sсеnіс», д. р. н. НОМЕР_1 , допустила зіткнення передньою частиною легкового автомобіля із задньою частиною вантажного автомобіля марки «Камаз 65117» , д. р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «Rеnаult Меgаnе Sсеnіс», д. р. н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_4 о 21.00 год. помер у реанімаційному відділенні КН «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР.
09.11.2025 р. за фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості про таку подію до ЄРДР за №12025041370001971 з кваліфікацією за ч. 3 статті 286-1 КК України та розпочато досудове розслідування.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , проведеної в рамках кримінального провадження №12025041370001971 «Причиною смерті ОСОБА_4 стала отримана ним відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася відкритим переломом кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, яка у своєму клінічному перебігу призвела до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, різкому порушенню діяльності функцій систем дихання та кровообігу, набряку головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Між отриманою травмою та настанням смерті ОСОБА_4 є прямий причинний зв`язок.»
Станом на час направлення позову до суду досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, 17.01.2026 р. повідомлено про підозру водія ОСОБА_2 та обвинувальний акт направлено на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Вказані факти підтверджуються обвинувальним актом щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №12025041370001971, повідомленням про підозру ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №12025041370001971, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 3418.
Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано моральної та матеріальної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього дружина потерпілого зазнала шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок АТ «СГ «ТАС»
Позивач просить стягнути з АТ «СГ «ТАС» (ЄДРПОУ -30115243) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ): 66 666,66 грн. (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість гривень 66 коп.) страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою; 44 700,00 грн. (сорок чотири тисячі сімсот гривень 00 коп.) страхового відшкодування витрат на поховання; 26 624,00 грн. (двадцять шість тисяч шістсот двадцять чотири гривні 00 коп.) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.
До судового засідання позивач, її представник не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволені позовних вимог. (а. с. 47).
Представник відповідача направив до суду відзив зі змісту якого свідчить, що відповідач позовні вимоги визнає однак просить «…зменшити витрати на правничу допомогу до об`єктивних та обґрунтованих…» (а. с. 31-34). 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено.
08.11.2025 р. близько 23.34 год. по вул. Дніпровській, м. Павлоград Дніпропетровській області, відбулась дорожньо-транспортна пригода в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавила себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем марки «Rеnаult Меgаnе Sсеnіс», д. р. н. НОМЕР_1 , допустила зіткнення передньою частиною легкового автомобіля із задньою частиною вантажного автомобіля марки «Камаз 65117» , д. р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «Rеnаult Меgаnе Sсеnіс», д. р. н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких 14.11.2025 р.о 21.00 год. помер у реанімаційному відділенні КН «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР.
09.11.2025 р. за фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості про таку подію до ЄРДР за №12025041370001971 з кваліфікацією за ч. 3 статті 286-1 КК України та розпочато досудове розслідування.
Вказані факти підтверджуються обвинувальним актом щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №12025041370001971, повідомленням про підозру ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №12025041370001971, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 3418. (а. с. 8-13).
Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
«Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).
Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано моральної та матеріальної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія Свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 а. с. 15).
В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього дружина потерпілого зазнала шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче.
Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб».
«Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно ч. 5 статті 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної' небезпеки, - незалежно від наявності вини.
«…Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано здоров`ю особи» (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року).
З огляду на встановлену законодавством презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Тобто, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець забезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.
Тож відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, страховиком особи, яка завдала шкоду.
Вищезазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеної в Постанові КЦС ВС від 26 квітня 2022 року справа № 184/1461/20-ц.
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань передбачають відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 5 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 р., страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник' обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Rеnаult Меgаnе Sсеnіс», д. р. н. НОМЕР_1 застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Позивачу, відповідно до Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 р., покладається на Відповідача, як на гаранта відшкодування шкоди заподіяної потерпілим особам внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
З урахуванням встановленого суд вважає, що з АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 66 666,66 грн. (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість гривень 66 коп.) страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою; 44 700,00 грн. (сорок чотири тисячі сімсот гривень 00 коп.) страхового відшкодування витрат на поховання.
В частині позовних вимог щодо відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги судом встановлено.
Як передбачено частинами 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). .
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж738 від 30.01.2026 р. між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» (далі АО «Автопоміч Україна») та ОСОБА_1 зазначено, що станом на 26.03.2026 р. витрати АО «Автопоміч Україна на правову допомогу адвоката складають 26 624,00 грн. (двадцять шість тисяч шістсот двадцять чотири грн. 00 коп.)
31 січня 2022 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 185/5421/21, провадження № 61-20615св21 (ЄДРСРУ № 102892312) визначення форми гонорару адвоката у твердій (фіксованій) сумі та розподіл витрат у випадку не оплати послуг на момент закінчення справи.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 р. гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Законодавець звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 р. у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 р. у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 р. (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 р. у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи суд вважає за необхідне та можливе стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 13 000,00 (тринадцять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. 
На підставі ст. ст. 509, 999, 1166, 1188, 1192, ст. ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України ЦПК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Баган Христина Володимирівна до Акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, задовольнити частково.
Стягнути з АТ «СГ «ТАС», ЄДРПОУ 30115243, буд. 65, проспект Берестейський, м. Київ, 03062 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 суму страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою в розмірі 66 666,66 грн. (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість грн. 66 коп.) та 44 700,00 грн. (сорок чотири тисячі сімсот грн. 00 коп.) страхового відшкодування витрат на поховання.
Стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 , 13 000,00 (тринадцять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: АТ «СГ «ТАС», ЄДРПОУ 30115243, буд. 65, проспект Берестейський, м. Київ, 03062.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2026.

Суддя Богунського районного
суду м. Житомир І. Г. Перекупка