ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 р. 	Справа № 520/32117/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М.) від 18.03.2026 по справі № 520/32117/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 з дня досягнення пенсійного віку та зобов`язати призначити пенсію за віком з 23.08.2024, тобто з дати виникнення права на пенсію;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити нарахування та виплатити суму недоотриманої ОСОБА_1 пенсії за період з 23.08.2024 по 08.07.2025.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 24.08.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 24.08.2024 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, посилається на те, що фактично підставою для звернення позивача до суду із вказаними позовними вимогами є невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 520/27022/24. Тобто волевиявлення позивача фактично спрямоване на зобов`язання відповідача у певний спосіб виконати інше судове рішення, що фактично є однією із форм контролю за виконанням судового рішення. Також вказує, що суд першої інстанції при розгляді поточної справи в площині спірних правовідносин повністю проігнорував конституційно закріплений принцип розподілу влади, втрутився в дискреційні повноваження ПФУ та перебрав на себе повноваження щодо здійснення призначення пенсії, чим вийшов за межі завдань адміністративного судочинства. 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечувала та просила відмовити. Вказала, що 22.08.2025 вона звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення їй пенсії з дня досягнення пенсійного віку, а саме з 23.08.2024. На її звернення 10.09.2025 пенсійний орган повідомив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від виконано в повному обсязі. Оскільки позивач не згодня з рішенням ПФУ щодо призначення пенсії за віком з дня набрання законної сили рішенням № 520/27002/24, звернулась до суду з цим позовом.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , досягнувши 60 річного віку, 20.08.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За наслідками розгляду заяви, рішенням прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області № 203040021396 від 28.08.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Не погодившись з відмовою, позивач звернулася до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 520/27022/24, залишений без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 21.09.1987 по 13.06.1990 в Литві; з 01.01.1992 по 26.03.1998 та з 13.04.1998 по 01.11.1999 в Російській Федерації, відповідно до записів у трудовій книжці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи/служби з 21.09.1987 по 13.06.1990 в Литві; з 01.01.1992 по 26.03.1998 та з 13.04.1998 по 01.11.1999 в Російській Федерації відповідно до записів у трудовій книжці.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2025 позивача повідомлено, що пенсію за віком призначено з 08.07.2025, тобто з дати набрання законної сили рішенням суду у справі № 520/27022/24.
Вважаючи наведене протиправним, позивач звернулася за захистом порушеного права до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії 20.08.2024, при цьому дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , то пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2 (наступного дня після досягнення пенсійного віку).
Права позивача в частині неналежної дати призначення пенсії порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області. Відновленням порушеного права позивача суд визначив визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 24.08.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 24.08.2024 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Спір у даній справі виник з приводу дати призначення пенсії, а саме: відповідач визначив право позивача на призначення пенсії саме дату набрання законної сили рішення суду у справі № 520/27022/24, в той час, як позивач вважає, що має право на призначення пенсії саме з дати звернення до органів ПФУ із відповідною заявою.
Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Порядок подання та оформлення документів для призначення і перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 1.6. Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
За змістом пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1, заяви осіб про призначення пенсії реєструються в журналі реєстрацій рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається у пенсійній справі.
Аналіз положень Порядку № 22-1 дає підстави для висновку про те, що встановивши, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково та в заяві про призначення пенсії зробити відповідний запис.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 759/12575/15-а.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Таким чином, суд доходить висновку, що право позивача на отримання належних їй пенсійних виплат в цьому випадку не може ставитися в залежність від встановлення всіх обставин, які мають значення для вирішення питання про призначення пенсії і підлягає поновленню з моменту його виникнення, тобто з дня звернення до пенсійного органу із відповідною заявою.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 209/2050/17.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 20.08.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком до якої додала необхідні документи. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 203040021396 від 28.08.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 520/27022/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 21.09.1987 по 13.06.1990 в Литві; з 01.01.1992 по 26.03.1998 та з 13.04.1998 по 01.11.1999 в Російській Федерації, відповідно до записів у трудовій книжці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи/служби з 21.09.1987 по 13.06.1990 в Литві; з 01.01.1992 по 26.03.1998 та з 13.04.1998 по 01.11.1999 в Російській Федерації відповідно до записів у трудовій книжці.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі №520/27022/24 позивачці призначено пенсію за віком з 08.07.2025, тобто з дати набрання законної сили рішенням суду у справі № 520/27022/24. 
Колегія суддів враховує, що позивачем одразу наданий необхідний пакет документів при першочерговому зверненні (протилежного сторонами не заявлено), а також те, що дії пенсійного органу щодо відмови в зарахуванні спірних періодів, визнані протиправними, пенсійний орган повинен був вирішити питання про призначення пенсії позивачу з урахуванням ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 та призначити пенсію за віком, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 24.08.2024 (наступного дня після досягнення пенсійного віку).
Водночас, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправно не призначив ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 24.08.2024.
Стосовно доводів апелянта про те, що підставою для звернення позивача до суду із вказаними позовними вимогами є невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 520/27022/24, а тому позивач повинна була звертатись до суду з заявами в порядку ст. 382 чи 383 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Предметом оскарження в межах справи № 520/27022/24 були дії пенсійних органів щодо незарахування спірних періодів роботи до страхового стажу.
Предметом оскарження в межах даної справи є визначення дати призначення пенсії за віком. 
Оскільки резолютивною частиною рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 520/27022/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи/служби з 21.09.1987 по 13.06.1990 в Литві; з 01.01.1992 по 26.03.1998 та з 13.04.1998 по 01.11.1999 в російській федерації відповідно до записів у трудовій книжці, у суду відсутні підстави вважати, що даний спір слід вирішувати в порядку статті 382, 383 КАС України.
Щодо доводів відповідача про втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження пенсійного органу, колегія суддів зазначає наступне.
За юридичною позицією Конституційного Суду України, право на судовий захист як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя; відсутність такої можливості обмежує це право, яке за змістом частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002).
Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Отже, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Подібний правовий підхід щодо вибору ефективного способу захисту застосовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 9 листопада 2018 року у справі № 263/15749/16-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 524/3878/16-а, від 22 березня 2019 року у справі № 815/6832/15, від 1 жовтня 2019 року у справі № 826/3943/16, від 31 березня 2020 року у справі № 826/14837/16, від 15 червня 2021 року у справі № 200/12944/19-а, від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19, від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21.
Крім того, у судовій практиці сформульована стала правова позиція, яка полягає у тому, що ефективним вважається такий спосіб захисту, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) відшкодування шкоди, заподіяної порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає завданню адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/14016/16, від 11 лютого 2019 року у справі № 2а-204/12, від 15 липня 2019 року у справі № 420/5625/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18, від 1 червня 2022 року у справі № 620/5996/21, від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/13288/21).
Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року №160/6762/21, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Позиція Верховного Суду щодо застосування частини 4 статті 245 КАС України, а саме: щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 13 жовтня 2022 року у справі № 380/13558/21.
Аналіз положень КАС України також дає підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.
Оскільки під час розгляду цієї справи відповідач не довів наявність законних підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком з 24.08.2024, та з метою забезпечення ефективного захисту його прав, з урахуванням положень статей 2 та 245 КАС України, колегія суддів погоджується з тим, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 24.08.2024 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум, не буде вважатися втручанням у дискреційні повноваження відповідача, адже такий спосіб захисту порушеного права буде найбільш ефективним та спрямованим на ефективне відновлення прав позивача.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом ч. 1ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 по справі № 520/32117/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло