Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне
Справа №344/23434/25
Провадження №2/338/592/26
05 травня 2026 року селище Богородчани

Бродчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Рибки Л.Я.
секретар судового засідання Мороз Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

В провадженні Богородчанського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 39 555 грн 48 коп., судових витрат та витрат на правову допомогу в розмірі 7 000 грн.
Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2025 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №167564 на загальну суму 33 735 грн шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, який містить персональні умови кредитування, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Відповідач під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті кредитодавця, пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення кредитного договору. ОСОБА_1 приєднався до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом ідентифікатором НОМЕР_1 , що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами.
Відповідно до умов договору про споживчий кредит №167564 (індивідуальна частина) (пункт 2.2.1 Договору) сторони погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 33 735 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 28 000 грн 05 коп. на номер рахунку/картки позичальника №4731-21ХХ-ХХХХ-5679 у національній валюті; у розмірі 5 734 грн 95 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п.2.5. індивідуальної частини.
Враховуючи наведені умови кредитного договору, кошти в сумі 28 000 грн 05 коп. зараховані на рахунок відповідача, а решта суми направлена на погашення заборгованості за комісією.
16 квітня 2025 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та позивачем ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №16042025, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Таким чином, відповідно до Реєстру прав вимог №5 від 05 серпня 2025 року до договору факторингу №16042025 та акту приймання-передачі реєстру прав вимог №5 від 05 серпня 2025 року до договору факторингу №16042025, до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника.
Позивач зазначає, що первісним кредитором умови договору виконано в повному обсязі, однак відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01 листопада 2025 року утворилася заборгованість в сумі 39 555 грн 48 коп., яка складається з наступного: 25 036 грн 18 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 13 817 грн - заборгованість за процентами; 702 грн - заборгованість за комісією. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ".
Процесуальні дії у справі, клопотання, позиція відповідача.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від
16 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, клопотання представника позивача задоволено та витребувано у АТ КБ "ПриватБанк" інформацію про надходження на платіжну картку, яка належить ОСОБА_1 , грошових коштів в розмірі 28 000 грн 05 коп. грн від ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС".
Представник позивача просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади.
Про причини неявки ОСОБА_1 суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило.
05 травня 2026 року постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Фактичні обставини, які встановив суд, зміст спірних правовідносин, застосовані норми права.
Судом встановлено, що 15 січня 2025 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та
ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №167564 шляхом підписання електронним підписом ідентифікатором 14f46755 о 12:21:58 (а.с.66-69), відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 33 735 грн строком на 168 днів, з 15 січня 2025 року по 02 липня 2025 року. Згідно з умовами договору кредит надається: у розмірі 28 000 грн. 05 коп. на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 5 734 грн 95 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно з п.2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до п. 2.4. договору знижений тариф по комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн.
Комісія за надання кредиту складає 5 734 грн 95 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 17% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено
п. 2.2.1. індивідуальної частини (п. 2.5. індивідуальної частини договору).
Строк, на який надається кредит, встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на місяць.
Загальні витрати за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших виплат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту складає (не перевищує) 32 548 грн 59 коп. (п. 2.7. договору).
Денна процентна ставка 32 548 грн 59 коп. / 33 735 грн. / 168 днів х 100% = 0,5743% в день (п. 2.7.1. договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 66 283 грн 59 коп. (п. 2.9.1. договору).
В свою чергу позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та у строки, визначені договором.
Згідно з графіком платежів за кредитним договором між сторонами узгоджено платежі за весь період користування кредиту (а.с. 69 зворот).
Позивачем до матеріалів справи додано довідку про успішність перерахування коштів на картковий рахунок відповідача 15 січня 2025 в розмірі 28 000 грн 05 коп., призначення платежу "Видача кредиту №167564 від 15 січня 2025 року", а також інформація, яка надана на виконання ухвали від АТ КБ "ПриватБанк" про зарахування на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 кредитних коштів в розмірі 28 000 грн 05 коп. (а.с. 43, 101-110).
Згідно з карткою обліку виконання договору №167564 від 15 січня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 39 555 грн 48 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 25 036 грн 18 коп., заборгованість за процентами 13 817 грн 30 коп., заборгованість за комісією 702 грн (а.с. 17-18).
16 квітня 2025 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЮНІТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №16042025, згідно з яким первісний кредитор зобов`язується відступити фактору право вимоги до боржників, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №167564 від 15 січня 2025 року (а.с. 32-34).
Відповідно до акту приймання-передачі реєстру прав вимоги №5 до договору факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" передав, а ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" прийняв реєстр боржників клієнта від 05 серпня 2025 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору (а.с. 21).
Укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем підтверджується також платіжною інструкцією в національній валюті від 11 серпня 2025 року № 547, де у призначенні платежу зазначено: "оплата за відступлення прав вимог згідно договору факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року та реєстру прав вимог №5 від 05 серпня 2025 року (а.с.20).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон
№ 675-VIII) від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Відповідно до ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена, шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12
ст. 11 Закону № 675-VIII).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Судом встановлено, що 15 січня 2025 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та
ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №167564 шляхом підписання електронним підписом ідентифікатором 14f46755 о 12:21:58 (а.с.66-69), відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 33 735 грн строком на 168 днів, з 15 січня 2025 року по 02 липня 2025 року. Згідно з умовами договору кредит надається: у розмірі 28 000 грн. 05 коп. на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 5 734 грн 95 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно з п.2.5 індивідуальної частини (а.с. 66-69 ).
Отримання кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту №167564 від 15 січня 2025 року в розмірі 18 000 грн 05 коп. підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» та випискою з особового рахунку ОСОБА_1 , які надано на виконання ухвали суду від 16 березня 2026 року (а.с. 101-110).
Відповідач умови договору належним чином не виконав, лише частково сплатив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Враховуючи вищевикладене у відповідача ОСОБА_1 утворилась заборгованість станом на дату подання позову, яка становить 39 555 грн 48 коп., зокрема заборгованість за тілом кредиту в розмірі 25 036 грн 18 коп., заборгованість за процентами на суму 13 817 грн 30 коп., всього на загальну суму 38 853 грн 48 коп.
Стосовно заборгованості за комісією, вказаної позивачем в картці обліку виконання договору, а також у виписці з особового рахунку за кредитним договором №167564 від 15 січня 2025 року в сумі 702 грн, суд приходить до таких висновків.
У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Згідно зі ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), зокрема надання споживчого кредиту.
Тому, банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 ЗаконуУкраїни "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за управління та обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування", щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Із змісту п. 2.4. договору споживчого кредиту (індивідуальна частина) від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 встановлено плату за управління та обслуговування кредиту без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання.
Тому вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації ,що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.
Враховуючи те, що відповідачу встановлено плату за послуги, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 3.1.5. договору споживчого кредиту (публічна частина), укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС", щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за управління та обслуговування кредиту, що нараховується за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідног рафіку платежів за зниженим тарифом, є нікчемними.
Вказаний висновок викладено у постанові від 13 липня 2022 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19.
Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за управління та обслуговування кредиту комісії є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 702 грн не підлягає стягненню.
З огляду на вищевикладене у позовних вимогах ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" в частині стягнення комісії слід відмовити.
Також, суд приходить до висновку, що позивач, який не є первісним кредитором, довів перехід до нього прав вимоги за договором факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року до відповідача за договором споживчого кредиту №167564 від 15 січня 2025 року, який укладений між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ". Договір факторингу є чинним, його дійсність не оспорювалась.
При цьому слід зазначити, що відповідач розмір кредитної заборгованості не спростував, своїх контррозрахунків заборгованості чи доказів, які б підтверджували її відсутність, суду не надав.
З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів, правові підстави для нарахування відсотків, які жодним чином не спростовано відповідачем, а також доведено факт права вимоги за кредитним договором укладеним між ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором №167564 від 15 січня 2025 року в сумі 38 853 грн 48 коп., з яких 25 036 грн 18 коп. заборгованість за тілом кредиту та 13 817 грн 30 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.
Розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі
2 422 грн 40 коп.
Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Оскільки судом позов задоволено частково на суму 38 853 грн 48 коп., що становить 98,23% заявлених вимог (38853,48х100/39555,48), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі
2 379 грн 52 коп. (2422,40х98,23/100).
Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10 вересня 2025 року № 10/09/25-02 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" та Адвокатським об`єднанням "Соломко та партнери" та додаткова угода №25771367982 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року до нього від
11 вересня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року.
За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн не співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатським об`єднанням робіт (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Таким чином, з врахуванням обсягу виконаної адвокатськими об`єднанням роботи, враховуючи категорію справи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за договором про споживчий кредит №167564 від15 січня 2025 року в сумі 38 853 (тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 48 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25 036 грн 18 коп., заборгованості за процентами в сумі 13 817 грн 30 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 379 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) гривень 52 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 ( три тисячі п`ятсот) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ", місце знаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, ЄДРПОУ: 43541163.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя Богородчанського
районного суду Л.Я. Рибка