Справа № 127/37458/25
Провадження №11-кп/801/567/2026
Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

із секретарем ОСОБА_5 

за участю:

прокурора ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2026, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7  від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020020001517 від 09.07.2019, -

установив:
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , підозрюється у тому, що 13.05.2019 в другій половині дня, точний час слідством не встановлено, за невстановлених слідством обставин, перебуваючи у м. Вінниці неподалік вул. Дубовецької, діючи усвідомлено і умисно, приєднався до групи осіб загальною чисельністю близько трьохсот чоловік за участю ряду осіб чоловічої статі, діяння яких є предметом розслідування в інших кримінальних провадженнях, а також інших невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.
У подальшому, 13.05.2019 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 , будучи у складі вищевказаної групи осіб, перебуваючи неподалік території цілісного майнового комплексу «Вінницький консервний завод», що розташований за адресою: вул. Дубовецька, 33, у м. Вінниці, виконуючи вказівки невстановлених слідством осіб щодо зайняття і встановлення контролю над територією комплексу, усвідомлюючи, що вищевказана територія є охоронюваною, огородженою по периметру, захищеною від стороннього доступу та має контрольно-пропускний режим, бажаючи здійснити грубе порушення громадського порядку та суттєво порушити роботу указаного підприємства, розпочав активну участь у діях групи, а саме - переліз через паркан, проникнувши на територію вищезазначеного комплексу.
Перебуваючи на території цілісного майнового комплексу «Вінницький консервний завод», ОСОБА_9 , продовжуючи активні дії у складі групи вищевказаних осіб, діючи всупереч законним вимогам охоронців майнового комплексу з щодо залишення охоронюваної території, застосовуючи психологічне насильство, яке виражалось у криках, жестах та погрозах фізичною розправою, супроводжуючи свої дії застосуванням піротехнічних засобів, взяв участь у витісненні охоронців товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМ» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , котрі здійснювали охорону майнового комплексу на підставі договору про надання охоронних послуг № 3 від 10.05.2019, за територію майнового комплексу, встановивши контроль над нею та перешкоджаючи таким чином останнім виконувати свої трудові обов`язки по охороні майна.
Потім, ОСОБА_7 , продовжуючи активні дії у складі групи вищевказаних осіб, шляхом фізичного блокування в`їзних воріт, взяв участь у створенні умов щодо недопущення до приміщень майнового комплексу інших осіб, в тому числі вищевказаних охоронців, чим, серед іншого, здійснив перешкоджання останнім у виконанні своїх трудових обов`язків.
Також у цей час на місце події прибули працівники Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та працівники його Вишенського, Київського, Лівобережного та Вінницького районного відділень, а також працівники корпусу оперативно-раптової дії ГУНП у Вінницькій області, батальйону «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області та батальйону поліції особливого призначення ГУНП у Вінницькій області, які відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівниками правоохоронних органів, а відтак- i представниками влади. Зазначені працівники, перебуваючи у форменому одязі та відповідному екіпіруванні, вийшли із службового автотранспорту та зайняли позиції по зовнішньому периметру території вищевказаного майнового комплексу.
Після цього ОСОБА_7 продовжуючи активні дії у складі групи вищевказаних осіб, діючи без хуліганських мотивів, побачивши наближення працівників поліції, усвідомлюючи, що вони є представниками влади та на законних підставах вимагають від ОСОБА_7 та інших членів групи припинити правопорушення, яке ними вчиняється, всупереч цим законним вимогам та вимогам не вдаватись до насильницьких дій, діючи узгоджено, використовуючи заздалегідь заготовлені піротехнічні засоби та підібрані на місці залишки будівельних матеріалів, стали кидати їх через огорожу в напрямку працівників поліції та інших осіб, які перебували неподалік, чим спричинено грубе порушення громадського порядку, яке порушило обстановку суспільного спокою, значно ускладнило нормальну роботу працівників товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , суб`єктів господарювання ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дезорганізувавши її, та ускладнило відпочинок мешканців розташованих поряд з майновим комплексом будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .
Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 293 КК України, тобто активна участь у групових діях, що призвели до грубого порушення громадського порядку та суттєвого порушення роботи підприємства.
У зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, 28.11.2025 прокурор звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області та просив звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 293 КК України та закрити кримінальне провадження №12019020020001517 від 09.07.2019.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2026, відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7  від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020020001517 від 09.07.2019.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що 14.05.2019 обвинуваченому ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, а 10.07.2019 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та дії останнього кваліфіковано за ст. 293 КК України. В той же час, фактичні обставини підозри викладені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України та ст. 293 КК України при цьому зміненні не були. Однак, складом злочину, передбаченого ст. 293 КК України, не охоплюються: заподіяння шкоди потерпілим і матеріальної шкоди у вигляді знищення чи пошкодження майна, а також шкоди від опору представникам влади чи іншим особам, які перешкоджають груповим діянням, що грубо порушують громадський порядок; захоплення будівель чи споруд. Тому ці діяння потребують додаткової кваліфікації за іншими відповідними статтями КК.
Відтак, дані обставини свідчать про те, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 дії за своїм змістом можуть містити ознаки кримінального правопорушення, що за ступенем важкості є більш суворим, ніж передбачено ст. 293 КК України. Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, саме у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не підлягає задоволенню, оскільки формулювання обвинувачення не відповідає фактично пред`явленому обвинуваченню.
Не погодившись з ухваленим рішенням, прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі п. 5 ст. 407, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 412, 413 КПК України.
Просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2026 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 293 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження № 12019020020001517 від 09.07.2019 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 293 КК України, відносно ОСОБА_7 , закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_7 , кваліфіковано за ст. 293 КК України активна участь у групових діях, що призвели до грубого порушення громадського порядку та суттєвого порушення роботи підприємства.
Відповідно до оскаржуваної ухвали підставою для відмови у задоволенні клопотання стало те, що на думку суду, інкриміновані ОСОБА_7 дії можуть містити ознаки кримінального правопорушення, що за ступенем важкості є більш суворим, ніж передбачене ст. 293 КК України.
Однак, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, суд вийшов за межі пред`явленого  ОСОБА_7 обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2026 та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 293 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора - підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із положеннями ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Вважаємо, що без встановлення матеріальної (об`єктивної) істини у справі жодне із вищенаведених завдань, які поставлені перед кожним без винятку кримінальним провадженням, досягнути неможливо.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю,через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі п. 5 ст. 407, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 412, 413 КПК України, апеляційний суд вважає обґрунтованими, зважаючи на наступне.
Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Так, в ч. 4 ст. 284 КПК України зазначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 285 КПК України ОСОБА_7 було роз`яснено суть висунутої йому підозри у вчиненні кримінального проступку, його право на звільнення від кримінальної відповідальності, підставу такого звільнення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 не заперечував, надав свою письмову згоду на таке звільнення, в подальшому підтвердив у судовому засіданні, що бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності, що також підтвердив в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 293 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків та встановлений ч. 2 ст. 49 КК України строк давності з часу вчинення кримінального проступку минув, то наявні підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження підлягає закриттю.
Так, системний аналіз положень ст. 284-288 КПК України свідчить про те, що після отримання відповідного клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд повинен невідкладно розглянути таке клопотання та за наявності відповідних підстав своєю ухвалою звільнити останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, щодо яких закінчились строки давності.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що положення ч. 1-3 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною. І в результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння (постанова ККС ВС від 18.02.2025 року у справі № 712/8174/23).
Таким чином, з огляду на положення ч. 1-3 ст. 49 КК України, ст. 284-288 КПК України клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності має бути розглянуте судом невідкладно, а не відповідно до процедури судового розгляду, встановленої § 3 глави 28 КПК України.
Колегія апеляційного суду акцентує увагу на тому, що 14.05.2019 обвинуваченому ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, а 10.07.2019, тобто через два місяці, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та дії останнього кваліфіковано за ст. 293 КК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Зважаючи на зазначене колегія апеляційного суду апеляційного суду вважає, що, Вінницький міський суд Вінницької області при постановленні ухвали стосовно ОСОБА_17 допустив порушення вимог статей 284-288, 370 КПК України, ст. 49 КК України, які перешкодили йому постановити законну та обґрунтовану ухвалу, а тому вони є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання прокурора, звільнити ОСОБА_7  від кримінальної відповідальності за ст. 293 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 12019020020001517 від 09.07.2019, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 293 КК України, стосовно ОСОБА_7 , закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції серед іншого є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 412, 413, 419 КПК України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 – задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2026, щодо ОСОБА_7   – скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Клопотання прокурора – задовольнити. 
Звільнити ОСОБА_7  від кримінальної відповідальності за ст. 293 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження № 12019020020001517 від 09.07.2019, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 293 КК України, стосовно ОСОБА_7 , закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4