Справа № 420/27374/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Одеса
Зала судових засідань №22
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.
За участю секретаря Пахолчак Д.П. 
За участю сторін: 
Від позивача: ОСОБА_1 
Від відповідача: Порохова А.Є. 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631; місцезнаходження: вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21а, м.Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування наказу,- 
ВСТАНОВИВ:
12 серпня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (сформована в системі “Електронний суд” 11.08.2025 року) до Одеської митниці, у якій представник позивача просить суд:
визнати протиправним та скасувати Наказ Одеської митниці №66-дс від 10.07.2025 року, яким ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М. 
Ухвалами суду від:
- 18.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України); витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів, які стали підставою для прийняття наказу Одеської митниці №66-дс від 10.07.2025 року;
- 31.10.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, розпочавши розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання на 20.11.2025 року; зобов`язано Одеську митницю у строк до 14.11.2025 року включно надати суду додатки до відзиву у паперовому вигляді.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.07.2025 року Наказом Одеської митниці №66-дс, ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за недотримання правил внутрішнього службового розпорядку, та застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Ознайомившись зі змістом Наказу, позивач вважає його необгрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зі змісту Наказу №66-дс вбачається, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці, не виконав вимоги правил внутрішнього службового розпорядку, та в супереч вимог Наказу Одеської митниці №799 від 27.12.2024 року, запізнився на роботу 08.07.2025 року на 16хв. та 09.07.2025 року на 10 хвилин. 
Наказ підлягає скасуванню, оскільки:
- позивач не був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, а відтак й накладання дисциплінарного стягнення за їх порушення не містить ґрунтовних законних підстав;
- наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку, а також обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин;
- в оскаржуваному Наказі відсутні відомості про: Дату початку та закінчення дисциплінарного провадження, склад комісії, дату повідомлення ОСОБА_2 про необхідність надання пояснень. Відсутність таких даних виходить із того, що ОСОБА_2 взагалі не повідомлялось про необхідність подання ним пояснень, тобто дисциплінарне провадження відбулось однобоко, з порушенням права ОСОБА_2 на захист;
- саме провадження проводилось фактично від 2 до трьох днів, що є порушенням порядку здійснення дисциплінарного провадження, відповідно до якого, працівника повідомляють принаймні за 5 днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії;
- саме керівництво Одеської митниці не приїздить на роботу вчасно, проте, у відношенні керівництва митниці жодних дисциплінарних справ заведено не було. Наведене свідчить про особисту неприязнь нині діючого керівника Одеської митниці по відношенню до ОСОБА_2 
02.09.2025 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що під час проведення перевірки дотримання начальником управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці Сергієм Колесніковим Правил внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (Додаток №3) Колективного договору на 2024-2026 роки, затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу Одеської митниці 07.11.2024 № 14 встановлено, що службовою запискою відділу чергових Одеської митниці від 09.07.2025 №26/26/34576 (додається) керівника митниці було проінформовано про те, що в`їзд автомобілю TOYOTA державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 08.07.2025 із використанням системи відеоспостереження митниці було зафіксовано о 08 год. 16 хв. Прибуття ОСОБА_2 на автомобілі TOYOTA державний номер НОМЕР_2 09.07.2025 із використанням системи відеоспостереження митниці відділом чергових було зафіксовано о 08 год. 10 хв (службова записка відділу чергових від 09.07.2025 № 26/26/34579. Наказом Одеської митниці від 27.12.2025 № 799 встановлений режим роботи структурних підрозділів митниці на 2025 рік. Додатком до цього наказу управлінню адміністративно-господарської діяльності (за виключенням відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядження ним) встановлений 5- денний робочий тиждень (понеділок-п`ятниця) із початком роботи о 08.00 годині що за фактами, зазначеними у службових записках відділу чергових Одеської митниці № 26/26/34576 від 09.07.2025, № 26/26/34579 від 09.07.2025 ОСОБА_2 було запропоновано о 13:55 надати письмові пояснення на ім`я начальника митниці щодо причин порушення правил внутрішнього розпорядку, який відмовився від надання пояснень, що засвідчено Актом про відмову у наданні пояснень від 10.07.2025, засвідченим посадовими особами Одеської митниці. У зв`язку з цим, на ім`я начальника Одеської митниці було скеровано доповідну записку управління по роботі з персоналом Одеської митниці № 12/12-01/34940 від 10.07.2025 з пропозицією притягнути ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Твердження позивача про те, що він не був ознайомлений з правилами розпорядку спростовуються аркушем внутрішнього ознайомлення ОСОБА_2 з Правилами внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України Колективного договору на 2024-2026 роки, затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу Одеської митниці 07.11.2024 № 14 та графіками роботи, підписаними ОСОБА_2 
11.11.2025 року відповідач на виконання ухвали суду від 31.10.2025 року надав додатки до відзиву у паперовому вигляді.
У підготовчому засіданні 20.11.2025 року оголошено перерву до 11.12.2025 року.
Підготовче засідання, призначене на 11.12.2025 року перенесено на 25.12.2025 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Аракелян М.М. у відпустці.
У підготовче засідання 25.12.2025 року представник позивача не з`явився, представник відповідача з`явився. У зв`язку із першою неявкою позивача, судом було вирішено відкласти підготовче засідання до 22.01.2026 року.
Підготовче засідання, призначене на 22.01.2026 року перенесено на 05.02.2026 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді М.М.Аракелян у відпустці.
У підготовчому засіданні 05.02.2026 року зобов`язано відповідача (на часткове задоволення клопотання представника позивача) надати відеозаписи з камер зовнішнього спостереження, які розташовані при в`їзді до території Одеської митниці від 08.07.2025 року в проміжку часу 7 година 50 хвилин по 8 година 40 хвилин та від 09.07.2025 року в проміжку часу 7 година 50 хвилин по 8 година 40 хвилин; оголошено перерву до 24.02.2026 року (протокольна ухвала суду - т.1, а.с.207).
17.02.2026 року відповідач подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2026 року повідомлено, що архів відеозапису в період з 08.07.2025 по 09.07.2025 з камер, які розташовані при в`їзді до території Одеської митниці, не зберігається в зв`язку з технічними обмеженнями систем відеоспостереження. 3 камери при в`їзді на територію Одеської митниці (м.Одеса, вул. Лип Івана та Юрія 21А) зберігають архів відеозапису від 35 до 102 діб відповідно до об`єму дискового сховища. Крім того, відповідно до п. 4 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 10.02.2016 № 43 «Про затвердження Положення про інформаційно телекомунікаційну систему відеоконтролю Державної фіскальної служби України» (додається), обладнання систем відеоконтролю, зокрема, повинно забезпечувати зберігання відеоінформації у архіві не менше 3 місяців. Оскільки з моменту встановлення порушення правил внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці начальником управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці Колесніковим С.С., яке відбулось 08.07.2025 та 09.07.2025 минуло 7 місяців, відеоінформація в архівах Одеської митниці відсутня.
У підготовчому засіданні 24.02.2026 року оголошено перерву до 05.03.2026 року.
25.02.2026 року позивач подав до суду клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи службові записки від 10.07.2025 року.
04.03.2026 року відповідач подав до суду додаткові пояснення, де зазначає, що надані позивачем службові записки є з різним змістом за одним реєстраційним номером №21/21/34883 від 10.07.2025 року. Крім того, у системі електронного документообігу АСКОД в РК за №21/21/34883 від 10.07.2025 зареєстровано документ, наступного змісту: «Про надання інформації відповідно до займаної посади начальника управління адміністративно господарської діяльності Одеської митниці, я підпорядковуюсь начальнику митниці, та відповідно до розподілу обов`язків першому заступнику начальника митниці. Прошу Вас надати письмове підтвердження підстав, щодо необхідності надання Вам моїх письмових пояснень.» Зазначене спростовує твердження щодо того, що позивачем надано пояснення про те, що він здійснював огляд території в період часу, який йому врахували як прогул та підтверджує те, що пояснення надані не були.
Ухвалою суду від 05.03.2026 року закрито підготовче провадження; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.03.2026 року.
У судовому засіданні 24.03.2026 року оголошено перерву до 02.04.2026 року.
Судове засідання, призначене на 02.04.2026 року відкладено до 21.04.2026 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території м. Одеси.
У судовому засіданні 21.04.2026 року оголошено перерву до 30.04.2026 року.
30.04.2026 року представник позивача подала письмові дебати, у яких зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів ознайомлення ОСОБА_2 з Правилами внутрішнього службового розпорядку та Наказом Одеської митниці №799 від 27.12.2024 року «Про режим роботи Одеської митниці на 2025 рік». Відсутність таких доказів вказує на необізнаність ОСОБА_2 про час початку робочого дня, що виключає будь-яку відповідальність за несвоєчасне прибуття на роботу.
Судове засідання, призначене на 30.04.2026 року було перенесено на 12.05.2026 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді М.М.Аракелян 
У судовому засіданні 12.05.2026 року оголошено перерву до 21.05.2026 року.
Судове засідання, призначене на 21.05.2026 року перенесено на 18.06.2026 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Аракелян М.М..
У судовому засіданні 18.06.2026 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79, 90 КАС України, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2023 року у справі №4201540/23 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року - скасовано, ухвалено у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Одеської митниці про проходження публічної служби.
Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці № 1212-о від 20 грудня 2022 року.
Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління протидії контрабанді наркотиків та зброї Одеської митниці з 30 грудня 2022 року. 
Відповідно до Наказу Одеської митниці від 16.12.2024 року №1533-о, на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2023 року у справі №420/1540/23, ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника Управління протидії контрабанді наркотиків та зброї Одеської митниці.
В подальшому, ОСОБА_2 було переведено на посаду начальника Управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці.
Службовою запискою відділу чергових Одеської митниці від 09.07.2025 №26/26/34576 керівника митниці було проінформовано про те, що в`їзд автомобілю TOYOTA державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 08.07.2025 із використанням системи відеоспостереження митниці було зафіксовано о 08 год. 16 хв.
Прибуття ОСОБА_2 на автомобілі TOYOTA державний номер НОМЕР_2 09.07.2025 із використанням системи відеоспостереження митниці відділом чергових було зафіксовано о 08 год. 10 хв (службова записка відділу чергових від 09.07.2025 № 26/26/34579).
Наказом Одеської митниці від 27.12.2025 №799 встановлений режим роботи структурних підрозділів митниці на 2025 рік. Додатком до цього наказу управлінню адміністративно-господарської діяльності (за виключенням відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядження ним) встановлений 5 денний робочий тиждень (понеділок-п`ятниця) із початком роботи о 08.00 годині (т.1, а.с.157 зворот-158).
Відповідно до Графіків роботи Управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці на липень-серпень 2025 року, на які в СЕД АСКОД ОСОБА_2 накладено електронний підпис, визначено, що графік роботи, зокрема, ОСОБА_2 визначено наступник чином: 5-денний робочий тиждень; початок роботи – 8:00; перерва з 12:00 по 12:45; закінчення роботи – 17:00 (в п`ятницю – 15:45) (т.1,а.с.174,176).
Відповідно до Доповідної записки складеної в.о. начальника управління по роботі з персоналом від 10.07.2025 року, на виконання резолюції Начальника Одеської митниці, управлінням по роботі з персоналом Одеської митниці було проведено перевірку дотримання начальником управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці Сергієм Колесніковим Правил внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці. За результатами перевірки встановлено порушення ОСОБА_2 як начальником УАГД Одеської митниці правил внутрішнього трудового розпорядку 08 та 09 липня 2025 року у зв`язку із запізненням на роботу 08 липня – на 16 хвилин, та 09 липня на 10 хвилин. Від надання пояснень ОСОБА_2 відмовився, у зв`язку із чим складено відповідний Акт про відмову від надання пояснень. 
За фактами, зазначеними у службових записках відділу чергових Одеської митниці № 26/26/34576 від 09.07.2025, № 26/26/34579 від 09.07.2025, ОСОБА_2 було запропоновано о 13:55 надати письмові пояснення на ім`я начальника митниці щодо причин порушення правил внутрішнього розпорядку, який відмовився від надання пояснень, що засвідчено Актом про відмову у наданні пояснень від 10.07.2025, засвідченим посадовими особами Одеської митниці.
На ім`я начальника Одеської митниці було скеровано доповідну записку управління по роботі з персоналом Одеської митниці №12/12-01/34940 від 10.07.2025 з пропозицією притягнути ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження за порушення Правил службового розпорядку Одеської митниці, затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу Одеської митниці 07.11.2024 № 14, на підставі пункту 6 частини другої статті 65 Закону України від 15 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» з вищезазначених підстав.
Відповідно до наказу Одеської митниці №66-дс від 10.07.2025 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_2 », застосовано до начальника управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у виді зауваження (т.1, а.с.25).
Також в матеріалах справи містяться дві службові записки від 10.07.2025 року за №21/21/34883.
Вважаючи наказ відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Статтею 1 Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015р. №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Частиною 1 статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно пункту 5 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Види дисциплінарного стягнення, які застосовуються до державних службовців, передбачені частиною 1 статті 66 Закону №889-VIII, а саме: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Відповідно до частини 3 статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
При цьому, частиною 1 статті 67 Закону №889-VIII встановлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Згідно ч.2 ст.67 Закону №889-VIII, обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Відповідно до частин 5-7 статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку. Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.
Частиною 1 статті 74 Закону №889-VII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Згідно ч.1 ст.77 Закону №889-VII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначено Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою КМУ №1039 від 04.12.2019р.
Пунктом 7 Порядку №1039 встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.
Відповідно до пункту 33 Порядку №1039 дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
З аналізу наведених норм права вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи.
Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2025 року по справі №480/4068/22 вказав, що об`єктом дисциплінарного проступку державного службовця є відносини, які забезпечують нормальне функціонування державного апарату, а також відносини, що становлять зміст службової діяльності державного службовця (службовий обов`язок).
Об`єктивною стороною дисциплінарного проступку державного службовця, як обов`язковою ознакою його складу, є зовнішнє вираження протиправної поведінки державного службовця. Об`єктивні риси дисциплінарного проступку виявляються у здійсненні діяння, що завдає або може завдати шкоди певним суспільним відносинам. Протиправне діяння дисциплінарного проступку може бути здійснено у формі дії або бездіяльності, яке несе негативні наслідки, що визначають як завдану шкоду об`єкту такого проступку.
Суб`єктом у випадку притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги державного службовця має виступати державний службовець, який склав Присягу державного службовця.
Суб`єктивною стороною дисциплінарного проступку державного службовця, як обов`язковою ознакою його складу у вигляді порушення Присяги, є несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця, про що може свідчити невиконання останнім службових обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків.
Отже, об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу», правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.
Отже, наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку, а також обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.
Така правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі № 813/3820/17, від 01.11.2022 року у справі № 380/3045/21.
Як вбачається з оскаржуваного наказу, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження зі служби став висновок про порушення Правил внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці.
Відповідно до наказу Державної митної служби України від 02.09.2021 року № 668 (далі - Наказ № 668) затверджено Кодекс етичної поведінки працівників Державної митної служби України (далі - Кодекс) та Правила етичної поведінки працівників Державної митної служби України (далі - Правила).
Кодексом визначено загальні вимоги та правила професійної етики працівників Державної митної служби України, якими вони мають керуватися під час виконання посадових обов`язків та в інших, передбачених цим Кодексом, випадках.
Положення Кодексу застосовуються до всіх без винятку працівників Держмитслужби (далі - Працівники) (пункт 1.2. Кодексу).
Працівники зобов`язані дотримуватися вимог Кодексу як під час виконання посадових (службових) обов`язків, так і в позаробочий час.
Відповідно до пункту 1.3. Кодексу, при прийнятті на роботу до Держмитслужби, митниць та територіальних органів Держмитслужби кожен Працівник зобов`язаний ознайомитися зі змістом Кодексу та бути повідомленим про відповідальність за невиконання його вимог, встановлених норм і підписати відповідне повідомлення за формою, наведеною у додатку до цього Кодексу, яке долучається до особової справи відповідного працівника.
Положеннями Кодексу передбачено, що Працівники під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані:
- неухильно додержуватися вимог Конституції України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», нормативно-правових актів Міністерства фінансів України, розпорядчих документів Держмитслужби, положень про структурні підрозділи та посадових інструкцій працівників (пункт 3.1.1.);
- неухильно виконувати правила етичної поведінки Держмитслужби (пункт 3.1.3.). Згідно пункт 3.12. Кодексу працівники мають дбати про авторитет державної служби, а також про позитивну репутацію Держмитслужби, що включає дотримання правил етикету, належного зовнішнього вигляду, забезпечення високої якості роботи, встановленого внутрішнього службового розпорядку.
Відповідно до пункту 4.3. Кодексу, працівники не повинні допускати, у тому числі у позаробочий час, дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам Держмитслужби чи негативно вплинути на репутацію працівника або Держмитслужби.
Пунктом 5.1. Кодексу визначено, що Працівники повинні використовувати своє службове становище виключно для виконання своїх посадових (службових) обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавчими та нормативно-правовими актами.
Згідно пункту 5.3. Кодексу працівникам забороняється використовувати свої повноваження або своє службове становище в особистих (приватних) інтересах чи в неправомірних особистих інтересах інших осіб, у тому числі використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Відповідно до пунктів 9.1. та 9.2. Кодексу, персональна відповідальність щодо дотримання Кодексу покладається на кожного Працівника Держмитслужби. За порушення правил етичної поведінки особи, винні у їх вчиненні, притягуються до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями, і відповідальність за них. Необхідність правового врегулювання забезпечення службової дисципліни обумовлена потребою в реалізації основних принципів державної служби (верховенство права, законність, професіоналізм, патріотизм, доброчесність, ефективність тощо), визначених статтею 4 Закону. Дисциплінарна ж відповідальність є одним із найефективніших засобів забезпечення службової дисципліни.
Частиною 1 ст. 64 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Службові (посадові) обов`язки - це обов`язки державного службовця визначені Законом України «Про державну службу» (передусім, приписами частини першої статті 8 Закону), іншими нормативно-правовими та локальними актами у зв`язку з обійманням такою особою конкретної посади у конкретному органі, що покладає на нього низку додаткових (власне «посадових», «обумовлених посадою») обов`язків, положенні про конкретний державний орган та/або його структурний підрозділ, а також посадовій інструкції (в частині обов`язків, що однозначно випливають з приписів законів і не суперечать йому), а також правилами внутрішнього службового розпорядку.
Згідно з ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарний проступок - це протиправна винна поведінка (дія або бездіяльність) державного службовця, яка підпадає під ознаки одного з правопорушень, описаних в частині другій статті 65 Закону України «Про державну службу».
Склад дисциплінарного проступку характеризують його об`єкт, об`єктивний бік, суб`єкт, суб`єктивний бік.
Державні службовці як спеціальний суб`єкт юридичної відповідальності наділені низкою ознак, - це громадяни України, які: 1) є правосуб`єктними; 2) зараховуються на державну службу шляхом проходження конкурсу та у разі успішного його проходження - наказом уповноваженої особи; 3) складають присягу державного службовця; 4) їхня діяльність здійснюється відповідно до законодавства про державну службу; 5) виконують повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу; 6) оплата їхньої діяльності здійснюється з державного бюджету.
Таким чином, суб`єктом дисциплінарного проступку державного службовця є особи, уповноважені на виконання функцій держави, - громадяни України, які займають посади державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апарату (секретаріаті), одержують заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснюють установлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримуються принципів державної служби.
Відповідно до положень ст. 569 МКУ, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у ст. 544 МКУ, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митних органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Правове становище посадових осіб митних органів визначається МКУ, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством України про державну службу та іншими актами законодавства України.
Суб`єктивна сторона дисциплінарного проступку державного службовця характеризується виною.
Вина державного службовця виражається у його внутрішньому психічному ставленні до суспільно шкідливого діяння та до наслідків, що настали або могли настати. Вина державного службовця може бути виражена у формі умислу або необережності.
Умисно вчинений дисциплінарний проступок тоді, коли державний службовець усвідомлював протиправний характер свого вчинку, але, незважаючи на це, здійснив таке правопорушення.
Так, у частині першій статті 65 Закону України «Про державну службу» чітко наголошено, що дисциплінарним проступком є винна дія чи бездіяльність державного службовця.
Безпосереднім об`єктом проступку можуть бути: а) службові обов`язки, визначені за посадою; б) правила додержання службової дисципліни (режим робочого часу, розпорядок дня, правила поводження зі службовими документами); в) загальні правила поведінки державних службовців поза службою, а також етичні вимоги, що висуваються до них.
Частиною 2 ст. 65 ЗУ «Про державну службу» визначено чіткий вичерпний перелік дій або бездіяльності державного службовця, що є дисциплінарним проступком та за вчинення таких дій настає дисциплінарна відповідальність: Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15- денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
Об`єктивна сторона будь-якого дисциплінарного проступку складається із протиправної поведінки суб`єкта, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ними.
Таким чином, об`єктивна сторона характеризує зовнішню сторону поведінки правопорушника й полягає в: (а) дії (бездіяльності) державного службовця; (б) наслідках, які настали; (в) причинному зв`язку між дією/бездіяльністю й результатом, який настав.
За приписами ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.
Статтею 66 Закону України «Про державну службу» визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Як встановлено судом, відповідно до доповідної записки управління по роботі з персоналом Одеської митниці № 12/12-01/34940 від 10.07.2025 щодо розгляду питання про порушення правил внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці начальником управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці ОСОБА_2 встановлено, що під час проведення перевірки дотримання начальником управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці Сергієм Колесніковим Правил внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України Колективного договору на 2024-2026 роки, затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу Одеської митниці 07.11.2024 № 14.
Службовою запискою відділу чергових Одеської митниці від 09.07.2025 № 26/26/34576 керівника митниці було проінформовано про те, що в`їзд автомобілю TOYOTA державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 08.07.2025 із використанням системи відеоспостереження митниці було зафіксовано о 08 год. 16 хв.
Прибуття ОСОБА_2 на автомобілі TOYOTA державний номер НОМЕР_2 09.07.2025 із використанням системи відеоспостереження митниці відділом чергових було зафіксовано о 08 год. 10 хв (службова записка відділу чергових від 09.07.2025 № 26/26/34579.
Наказом Одеської митниці від 27.12.2025 № 799 встановлений режим роботи структурних підрозділів митниці на 2025 рік. Додатком до цього наказу управлінню адміністративно-господарської діяльності (за виключенням відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядження ним) встановлений 5 денний робочий тиждень (понеділок-п`ятниця) із початком роботи о 08.00 годині.
За фактами, зазначеними у службових записках відділу чергових Одеської митниці № 26/26/34576 від 09.07.2025, № 26/26/34579 від 09.07.2025, ОСОБА_2 було запропоновано о 13:55 надати письмові пояснення на ім`я начальника митниці щодо причин порушення правил внутрішнього розпорядку, який відмовився від надання пояснень, що засвідчено Актом про відмову у наданні пояснень від 10.07.2025, засвідченим посадовими особами Одеської митниці.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 889-VІІІ державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Пунктом 10 частини 1 статті 2 Закону України № 889-VІІІ визначено, що службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.
Відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону України № 889-VІІІ служба управління персоналом у день призначення особи на посаду державної служби організовує складення Присяги державного службовця особою, яка вперше призначена на посаду державної служби, а також ознайомлює державного службовця під підпис із правилами внутрішнього службового розпорядку та посадовою інструкцією.
Частинами 1-4 ст.47 Закону України № 889-VІІІ встановлено, що правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу (далі - правила внутрішнього службового розпорядку) визначаються:
1) початок та кінець робочого часу державного службовця;
2) перерви, що надаються для відпочинку та прийняття їжі;
3) умови і порядок перебування державного службовця в державному органі у вихідні, святкові та неробочі дні, а також після закінчення робочого часу;
4) порядок доведення до відома державного службовця нормативно-правових актів, наказів (розпоряджень) та доручень із службових питань;
5) загальні інструкції з охорони праці та протипожежної безпеки;
6) загальні правила етичної поведінки в державному органі;
7) порядок повідомлення державним службовцем про його відсутність на службі;
8) порядок прийняття та передачі діловодства (справ) і майна державним службовцем;
9) інші положення, що не суперечать цьому Закону та іншим актам законодавства.
Правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються загальними зборами (конференцією) державних службовців державного органу за поданням керівника державної служби і виборного органу первинної профспілкової організації (за наявності) на основі типових правил.
Правила внутрішнього службового розпорядку доводяться до відома всіх державних службовців під підпис.
Типові правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Згідно з ч.1 ст.61 Закону України № 889-VІІІ службова дисципліна забезпечується шляхом:
1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку;
2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України;
3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців;
4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.
Відповідно до частин 1-2 ст.62 Закону України № 889-VІІІ державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:
1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;
2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;
3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.
Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.
Статтею 139 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.
Згідно з ст.142 КЗпП трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.
Складовою правил внутрішнього трудового розпорядку можуть бути правила поведінки на підприємстві, в установі, організації, які містять положення, зокрема, про зобов`язання працівників про нерозголошення інформації з обмеженим доступом, зокрема інформації, що становить державну чи комерційну таємницю, а також про умови роботи з конфіденційною інформацією.
Встановлення правил поведінки на підприємствах, в установах, організаціях, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та/або об`єктах чи операторах критичної інфраструктури є обов`язковим.
Типові правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Згідно з ч.1 ст.61 Закону України № 889-VІІІ службова дисципліна забезпечується шляхом:
1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку;
2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України;
3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців;
4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.
Відповідно до частин 1-2 ст.62 Закону України № 889-VІІІ державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:
1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;
2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;
3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.
Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.
Статтею 139 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.
Згідно з ст.142 КЗпП трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.
Складовою правил внутрішнього трудового розпорядку можуть бути правила поведінки на підприємстві, в установі, організації, які містять положення, зокрема, про зобов`язання працівників про нерозголошення інформації з обмеженим доступом, зокрема інформації, що становить державну чи комерційну таємницю, а також про умови роботи з конфіденційною інформацією.
Встановлення правил поведінки на підприємствах, в установах, організаціях, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та/або об`єктах чи операторах критичної інфраструктури є обов`язковим.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 ознайомлений з Колективним договором на 2024-2026 роки, затвердженим протоколом загальних зборів трудового колективу Одеської митниці 07.11.2024 № 14, що підтверджується розпискою позивача від 16.12.2024 року (т.1, а.с.153)
Додатком до цього Договору є правилами внутрішнього службового розпорядку Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Вищезазначене свідчить про ознайомлення позивача із правилами внутрішнього службового розпорядку та посадовою інструкцією, а також про інформування його про основні умови праці в узгоджений із працівником спосіб, зокрема, щодо місця роботи, трудової функції, дати початку виконання роботи, визначеного робочого місця, прав та обов`язків, умов праці, правил внутрішнього трудового розпорядку або умов встановлення режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку тощо.
Приписи КЗпП не містять обов`язку роботодавця в обов`язковому письмовому порядку під підпис повідомляти робітника про організацію службової діяльності чи розпорядок дня, таке інформування здійснюється в узгоджений із працівником спосіб.
Суд зазначає, що такі види дисциплінарної відповідальності як догана, попередження про неповну службову відповідність, звільнення з посади державної служби застосовуються до державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії. Тобто для накладення на державного службовця таких видів стягнень необхідною умовою є подання дисциплінарної комісії за наслідками дисциплінарного провадження.
Поряд із цим, для застосування такого виду дисциплінарного стягнення як зауваження закон не передбачає подання дисциплінарної комісії та відповідно відкриття дисциплінарного провадження.
На підставі вищевикладеного, судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення відповідачем порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності саме у спірному випадку та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин.
З огляду на встановлені у цій справі обставини, обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення є співмірним із вчиненим позивачем дисциплінарним проступком, пропорційним та обгрунтованим.
Суд враховує, що позивач не спростував обставину запізнення на роботу належними та допустимими доказами. 
Посилання позивача на те, в оскаржуваному Наказі відсутні відомості про: дату початку та закінчення дисциплінарного провадження, склад комісії, дату повідомлення ОСОБА_2 про необхідність надання пояснень не можуть слугувати безумовною підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16 порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Твердження позивача про те, що йому взагалі не повідомлялось про необхідність подання ним пояснень спростовуються матеріалами справи, а саме – копією Акту від 10.07.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від надання пояснень за фактами, зазначеними у службових записках від 09.07.2025 року №№26/26/34576, 26/26/34579 (а.с.78 зворот).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем законність оскаржуваного наказу доведена та обґрунтована, натомість позивачем не спростована наявність дисциплінарного проступку.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у позову слід відмовити повністю у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні, оскільки такі витрати не понесені сторонами. 
Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,ч.6 ст.287 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя М.М. Аракелян

.