Справа № 756/9150/25
Номер провадження № 1-кп/756/821/26

УКРАЇНА

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 07.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025100050001263, у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, офіційно працевлаштованого в УПЦ, священослужителем, вдівця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, 

УСТАНОВИВ:

07.05.2025, близько 01:30 год. ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу та реалізуючи його, заздалегідь підготувавши предмет для вчинення кримінального правопорушення, а саме розпалювач вогню, прибув до кв. АДРЕСА_3 , де здійснив підпал дверей вказаної квартири, після чого з місця вчинення злочину зник. В подальшому полум`я від дверей квартири 144 перекинулося на двері квартири 143 за вказаною адресою, в результаті чого, двері зазначених квартир було пошкоджено. 
Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що з квітня 2024 року орендував квартиру АДРЕСА_3 . Через тривалі неприязні відносини із власниками квартири, що виникли через наявність заборгованості по сплаті за оренду, які заблокували йому доступ до вказаної квартири і він не міг забрати свої речі, обвинувачений вдався до крайньої міри та вирішив підпалити двері квартири. Так, 06.05.2025 ввечері, взявши із собою заздалегідь придбаний розпалювач вогню, він приїхав до вказаного будинку, піднявся на 5 поверх, де розташована зазначена квартира, дочекався, щоб нікого із сторонніх осіб не було, облив рідиною двері квартири та за допомогою сірників, підпалив їх, а сам пішов до низу на вихід із будинку і поїхав додому. Приблизно через тиждень йому подзвонили працівники поліції та він зізнався у скоєному. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється, просить не призначати йому сурове покарання. 
Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 без його участі.
Прокурор у судовому засіданні зазначила, що беззаперечно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 194 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, встановивши іспитовий строк, відповідно до вимог ст.75,76 КК України. 
Захисник у судовому засіданні не заперечувала щодо такої міри покарання, просила врахувати дані щодо особи обвинуваченого, його стан здоров`я, обставини, що передували вчиненню ним злочину.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. 
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом. 
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме - умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу. 
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченого та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, його позитивні характеризуючи дані з місця роботи та проживання, наявність міцних соціальних зв`язків. 
Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому в виді позбавлення строком на 3 роки, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 1 (один) рік. 
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Тож, призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, а контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надасть можливість органу пробації аналізувати інформацію щодо виправлення засудженої.
Суд призначає покарання на підставі внутрішнього переконання і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб. 
Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовано запобіжний захід та не вбачає потреби обирати його до набрання вироком законної сили. 
Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. 
Процесуальні витрати у провадженні за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/30885-ПТ від 30.05.2025 у сумі 2674 грн 20 коп.; за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/28536-ФХД від 07.05.2025 в сумі 3565 грн. 60 коп. підлягають стягненню на користь держави.
Питання речових доказів підлягає вирішенню, відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. 
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, не обирати. 
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-25/30885-ПТ від 30.05.2025 у сумі 2674 грн 20 коп.; за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/28536-ФХД від 07.05.2025 в сумі 3565 грн. 60 коп. на користь держави. 

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, законному представнику, прокурору, в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя            ОСОБА_1